ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
24 листопада 2023 року	  м. Одеса	Справа № 916/630/23	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Л.В. Поліщук,
суддів: К.В. Богатиря, С.В. Таран,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” 
на рішення Господарського суду Одеської області від 20.07.2023 (суддя Ю.С. Бездоля, м.Одеса, повний текст складено 18.08.2023) 
у справі №916/630/23
за позовом Акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” 
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Компанія “Еліткомсервіс” 
про стягнення 151567,90 грн, 
В С Т А Н О В И В :
Короткий зміст позовних вимог і заперечень відповідача
У лютому 2023 року Акціонерне товариство “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Компанія “Еліткомсервіс” про стягнення 151567,90 грн, з яких: 99689,07 грн основного боргу, 7986,50 грн - 3% річних та 43892,33грн інфляційних втрат.
В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на порушення Відповідачем умов договору постачання природного газу в частині повної та своєчасної оплати за природний газ. 
Заперечуючи проти позову Відповідач вказав , що згідно бухгалтерських даних у ТОВ “Компанія “Еліткомсервіс” наявна переплата за договором від 08.10.2019 №7811/1920-ТЕ-23, а Позивач не врахував усі оплати ТОВ “Компанія “Еліткомсервіс”, у томі числі і мешканців будинків. Відповідач зазначив, що у акті звіряння розрахунків за період з 01.10.2019 по 12.05.2021 за договором №7811/1920-ТЕ-23, Позивачем враховано не всі оплати, які здійснювались ТОВ “Компанія “Еліткомсервіс”, натомість Акціонерне товариство “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” продовжує приймати та зараховувати платежі за попередній договір №7096/18-ТЕ-23, за який Відповідач вже розрахувався. 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Господарського суду Одеської області від 20.07.2023 позовні вимоги Акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “Компанія “Еліткомсервіс” на користь Акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” 64809,86 грн основного боргу, 7986,50 грн - 3% річних, 43892,33 грн інфляційних втрат та 2066,41 грн судового збору. В решті позову відмовлено.
Проаналізувавши наявні матеріали справи, господарський суд дійшов висновку, що позивач як постачальник природного газу за спірним договором належним чином виконав свої зобов`язання з постачання природного газу, а відповідач в порушення вищевказаних норм законодавства та умов договору постачання природного газу, не здійснив повну та своєчасну оплату вартості спожитого природного газу у спірному періоді на користь позивача, разом з тим, враховуючи обставини, які склались між сторонами щодо взаємних розрахунків, здійснених відповідачем оплат та закриття боргів по попереднім договорам, виходячи в тому числі з наданих самим позивачем актів звірки взаєморозрахунків по спірному та попередньому діючому перед ним договору та враховуючи всі платежі, які зараховані позивачем за діючим та попереднім договором, господарський суд дійшов висновку, що сплачені у 2020 році відповідачем на користь позивача грошові кошти у розмірі 34879,21 грн. були сплачені після фактичного закриття попереднього договору та мають бути зараховані, як оплата за спірним договором, а тому, з урахуванням вищевикладеного, господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача решти основного боргу на суму 64809,86 грн.
Короткий зміст та обґрунтування вимог апеляційної скарги 
Не погодившись з ухваленим рішенням суду, Акціонерне товариство “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просило рішення Господарського суду Одеської області від 20.07.2023 у справі №916/630/23 скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення основної заборгованості у розмірі 34879,21 грн та ухвалити нове рішення, яким позовні про стягнення 34879,21 грн задовольнити. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції помилково враховано надані Відповідачем платіжні документи в зарахування до Договору №7811/1920-ТЕ-23, оскільки у вказаних платіжних документах в призначенні платежу Відповідачем вказано інший договір, а саме «№7096/18-ТЕ-23» або ж не вказано призначення платежу взагалі, що унеможливлює зарахування вказаних коштів в рахунок погашення заборгованості за договором №7811/1920-ТЕ-23. 
Заяви, клопотання, інші процесуальні дії в суді апеляційної інстанції
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Л.В. Поліщук, суддів: К.В. Богатиря, С.В. Таран, що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.09.2023.
Під час реєстрації апеляційної скарги №39/10-1730-23 від 06.09.2023 у справі №916/630/23, надісланої Акціонерним товариством “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України”, не виявилося вказаних у додатку документів, а саме: доказів сплати судового збору, про що працівниками відділу документообігу (канцелярії) Південно-західного апеляційного господарського суду складено акт від 08.09.2023 №916/630/23.
11.09.2023 до суду апеляційної інстанції від скаржника надійшло клопотання (вх.№2855/23/Д1 від 11.09.2023) про долучення до матеріалів справи платіжного доручення №0000039022 від 08.09.2023 про сплату 4026,00 грн судового збору за подання апеляційної скарги на рішення від 20.07.2023 у справі №916/630/23.
У зв`язку з тим, що на час надходження апеляційної скарги матеріали справи №916/630/23 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили, ухвалою суду від 13.09.2023 відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” на рішення Господарського суду Одеської області від 20.07.2023 у справі №916/630/23 до надходження матеріалів справи на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду. Доручено Господарському суду Одеської області надіслати матеріали справи №916/630/23 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду. 
19.09.2023 до суду апеляційної інстанції надійшли матеріали справи №916/630/23.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.09.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” на рішення Господарського суду Одеської області від 20.07.2023 у справі №916/630/23. Встановлено відповідачу строк до 12.10.2023 для подання відзиву на апеляційну скаргу. Роз`яснено учасникам справи про їх право в строк до 12.10.2023 подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до статті 170 Господарського процесуального кодексу України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи. Попереджено учасників справи про наслідки подання письмових заяв чи клопотань без додержання вимог частини першої та другої вказаної вище норми або не у строк, встановлений судом, у вигляді їх повернення заявникові без розгляду.
Згідно із частинами першою, другою статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі; розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частини десятої статті 270 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
З огляду на те, що Акціонерним товариством “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” оскаржується рішення суду з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб,  його перегляд постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Товариство з обмеженою відповідальністю “Компанія “Еліткомсервіс” про розгляд справи в суді апеляційної інстанції повідомлено належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, своїм правом згідно з частиною першою статті 263 Господарського процесуального кодексу України не скористалося, відзиву на апеляційну скаргу не надало, що згідно з частиною третьою статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.
В силу статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Фактичні обставини справи
08.10.2019 між Акціонерним товариством “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” (Постачальник, Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Компанія “Еліткомсервіс” (Споживач, Відповідач) укладений договір №7811/1920-ТЕ-23 постачання природного газу (Договір), умовами якого передбачено, що Постачальник зобов`язується поставити Споживачеві природний газ, а Споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору.
Постачальник передає Споживачу у жовтні 2019 – квітні 2020 року замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 430 тис.куб.метрів (п.2.1. Договору).
Відповідно до п.3.8 Договору приймання-передача газу, переданого Постачальником Споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу. Споживач в акті приймання-передачі природного газу, зазначає виключно той обсяг, який відповідає обсягам газу, які були використані споживачем в той період (періоди), коли споживач був включений до реєстру постачальника, що підтверджується Споживачем в акті приймання-передачі газу. В акті приймання-передачі природного газу ціна на природний газ має відповідати ціні, зазначеній в Прейскуранті на відповідний період, також має бути врахований тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи.
Згідно з п.3.9.3 договору Споживач зобов`язується надати Постачальнику не пізніше 7 числа, наступного за розрахунковим періодом підписані Споживачем два примірники акта приймання-передачі природного газу, де зазначаються фактичні обсяги використаного у розрахунковому періоді природного газу згідно з цим договором і з урахуванням п.3.8 договору, його фактична ціна та вартість.
Постачальник не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, повертає Споживачу один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою. У разі непідписання Постачальником акта приймання-передачі природного газу Постачальник письмово повідомляє Споживача про причини такого непідписання акта (п.3.10 Договору).
У відповідності до п.3.11 Договору Споживач підтверджує, що підписаний сторонами акт приймання-передачі газу за розрахунковий період свідчить про повне виконання Постачальником своїх зобов`язань за цим договором в частині постачання природного газу у відповідному розрахунковому періоді.
Пунктом 4.1 та 4.4 Договору передбачено, що ціна (без урахування тарифів на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України) та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим договором, встановлюється відповідно до вимог Положення з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 03.04.2019 №293 (із змінами) та інших нормативно-правових актів і визначається в Прейскуранті на природний газ із ресурсів акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” під час виконання компанією обов`язків постачати природний газ споживачам, які підпадають під дію спеціальних обов`язків для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, покладених на компанію відповідно до статті 11 Закону України “Про ринок природного газу" (далі - прейскурант). Прейскурант розмішується на офіційному веб-сайті постачальника. До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності). У разі зміни ціни на газ відповідно до умов чинного законодавства та/або тарифу на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи, вони є обов`язковими для сторін за цим договором з дати набрання чинності підписаних змін. Загальна вартість цього договору дорівнює вартості фактично використаного за цим договором природного газу з урахуванням вартості послуг ного транспортування.
Відповідно до п.5.1 Договору оплата за природний газ здійснюється Споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу. 
Сторони погоджуються, що під час перерахування коштів у призначенні платежу посилання на номер договору є обов`язковим. Зміна Споживачем призначення платежу здійснюється виключно листом, який надається Постачальнику, але в будь-якому випадку не пізніше 10 календарних діб з дня надходження відповідних коштів на рахунок Постачальника (п.5.2 Договору).
За п.5.3 Договору оплата за природний газ здійснюється таким чином: 1) Споживач перераховує на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Постачальника кожного банківського дня розрахункового місяця кошти згідно з нормативами перерахування, затвердженими в установленому порядку, які зараховуються як оплата за природний газ, поставлений Постачальником Споживачеві в порядку, визначеному законодавством, - у разі коли на Споживача поширюються вимоги підпункту 2 пункту 11 Положення в частині відкриття рахунків із спеціальним режимом використання; 2) в будь-якому випадку, Споживач зобов`язаний своєчасно та а повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до пункту 5.1 цього договору; 3) з поточного рахунка Споживача кошти перераховуються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Постачальника та зараховуються як оплата за природний газ, поставлений Постачальником Споживачеві у визначеному законодавством порядку, - у разі коли на Споживача не поширюються вимоги підпункту 2 пункту 11 Положення в частині відкриття рахунків із спеціальним режимом використання. Кошти, які надійшли від Споживача на рахунок із спеціальним режимом використання, відкритий в установі уповноважених банків, зараховуються як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим договором; 4) шляхом зарахування Постачальником коштів, що надійшли від Споживача як погашення заборгованості за природний газ, поставлений в минулі періоди згідно з цим Договором, у порядку календарної черговості виникнення заборгованості - за наявності заборгованості у Споживача за цим Договором. Кошти, які надійшли від Споживача, зараховуються як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим договором; 5) оплата інших платежів (пені, штрафів, судових зборів, інфляційних нарахувань тощо), крім суми основної заборгованості, здійснюється Споживачем на поточний рахунок Постачальника.
У разі наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості із сплати пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних та судового збору Сторони погоджуються, що грошова сума, яка надійшла від Споживача, погашає вимоги Постачальника у такій черговості незалежно від призначення платежу, визначеного споживачем: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати Постачальника, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу - сплачуються інфляційні нарахування, відсотки річних, пені, штрафи; 3) у третю чергу - погашається основна сума заборгованості за використаний природний газ, компенсація вартості послуг на відключення та відшкодування збитків (п.5.4 Договору).
Згідно п.5.5 Договору звірка розрахунків та/або фактичного обсягу використання природного газу здійснюється Сторонами протягом десяти днів з моменту письмової вимоги однієї із сторін, підписаної уповноваженою особою на підставі відомостей про фактичну оплату вартості використаного природного газу Споживачем та актів його приймання-передачі. 
У відповідності до п.п. 7.1, 7.2 Договору за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань за цим договором Сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і цим Договором. У разі прострочення Споживачем оплати згідно пунктів 5.1, 5.6 цього Договору він зобов`язується сплатити Постачальнику пеню в розмірі 17,8% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Нарахування пені не здійснюється постачальником на суми оплат, проведені Споживачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04 березня 2002 №256.
Згідно з п.11.1 договору Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення підпису Постачальника печаткою і діє в частині постачання природного газу до 30 квітня 2020 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.
Договір підписаний Сторонами та скріплений їх печатками.
Додатковими угодами №1 від 29.10.2019, №2 від 12.11.2019, №3 від 09.12.2019, №4 від 18.12.2019 Сторонами вносились зміни до Договору №7811/1920-ТЕ-23 від 08.10.2019, зокрема, в частині обсягів поставки газу та його вартості.
          За актами приймання-передачі природного газу від 31.12.2019, 31.01.2020, 29.02.2020, 31.03.2020, 30.04.2020 Позивач передав, а Відповідач прийняв природний газ спожитий за період з грудня 2019 року по квітень 2020 року на загальну суму 1000739,36 грн.
          Вказані акти підписані та скріплені печатками Сторін. 
В матеріалах справи наявні надані Позивачем відомості щодо операцій по підприємству Відповідача із відображенням рахунків за спірний період та проведених оплат Відповідачем, а також наявні виписки банку по рахунку Позивача, які додані в електронному вигляді на оптичному диску та завірені ЕЦП, в яких також містяться відомості щодо здійснених Відповідачем оплат.
Крім цього, матеріали справи містять, надані Позивачем: розрахунок заборгованості за Договором №7811/1920-ТЕ-23 від 08.10.2019; акт звіряння розрахунків між сторонами за період з 01.10.2019 - 31.03.2023 (підписаний з боку Позивача) із зазначенням залишку на користь позивача у розмірі 99689,07 грн; акт звірки розрахунків між сторонами за період з 01.10.2018 - 31.12.2019 за Договором №7096/18-ТЕ-23 від 08.11.2018 (підписаний з боку позивача).
В матеріалах справи наявні документи, надані Відповідачем: акт звірки взаємних розрахунків між Сторонами за період з 12.11.2019 - 05.11.2020 (підписаний з боку Відповідача) із зазначенням кінцевого сальдо на користь Відповідача у розмірі 15834,43 грн; акт звіряння розрахунків від 30.09.2019 із зазначенням договорів та загальних сум (підписаний з боку Позивача); лист Відповідача до Позивача від 03.12.2019 про надання детального розрахунку заборгованості з січня 2017 року по грудень 2019 року; лист відповідача до позивача від 22.02.2021, в якому відповідач просив оплату згідно платіжного доручення №ПН2671 від 15.02.2021 на суму 4178,20 грн. вважати за призначенням платежу: “оплата за природний газ згідно договору №7811/1920-ТЕ-23 від 08.10.2019”; лист Відповідача до Позивача від 31.01.2020, в якому Відповідач просив оплату згідно платіжного доручення №4754002 від 31.01.2020 на суму 20000 грн. вважати за призначенням платежу: “оплата за природний газ по договору №7096/18-ТЕ-23 у сумі 9462,90 грн., по договору №7811/1920-ТЕ-23 у сумі 10537,10 грн”; дублікат квитанції від 05.02.2020; дублікат квитанції від 09.02.2020; дублікат квитанції від 20.02.2020; квитанція від 14.02.2020; дублікат квитанції від 19.06.2020; квитанція від 07.12.2020; акт звіряння між Сторонами (підписаний з боку Відповідача) за період з 12.11.2018 - 10.12.2019 із зазначенням кінцевого сальдо на користь відповідача у розмірі 4415,31 грн.
Позиція суду апеляційної інстанції
Згідно  ст. 11 Цивільного кодексу України  підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно ч. 1  ст. 509 Цивільного кодексу України  зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною другою зазначеної статті встановлено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених  статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до  ст. 174 Господарського кодексу України  однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.
Відповідно до  ст. 175 Господарського кодексу України  майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються  Цивільним кодексом України  з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до  статті 626 Цивільного кодексу України  договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 627 Цивільного кодексу України  передбачено, що відповідно до  статті 6 цього Кодексу  сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього  Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1  статті 628 ЦК України).
Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку, що між Сторонами виникли господарські правовідносини, підставою яких є договір постачання природного газу №7811/1920-ТЕ-23 від 08.10.2019.
За ч.1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Статтею 12 Закону України “Про ринок природного газу” визначено, що постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. 
Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
У відповідності до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
Згідно статті 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом  зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
У відповідності до ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
Згідно з вимогами ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.
Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Обов`язок з доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою. На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: “баланс імовірностей” (balance of probabilities) або “перевага доказів” (preponderance of the evidence); “наявність чітких та переконливих доказів” (clear and convincing evidence); “поза розумним сумнівом” (beyond reasonable doubt). Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.01.2022 у справі №917/996/20).
Предметом спору по вказаній справі є стягнення заборгованості за Договором постачання природного газу.
Як встановлено колегією суддів Позивачем виконано взяті на себе зобов`язання за вказаним Договором та поставлено Відповідачу природний газ, що підтверджується дослідженими в описовій частині актами приймання-передачі. Відповідач оплату за вказаним Договором здійснив не в повному обсязі, що і стало підставою для звернення з позовом по вказаній справі.
Місцевий господарський суд, врахувавши відносини між Сторонами щодо взаємних розрахунків, здійснені Відповідачем оплати та платежі, закриття боргів по попереднім договорам, дійшов висновку, що сплачені у 2020 році Відповідачем кошти у розмірі 34879,21 грн слід зарахувати до Договору №7811/1920-ТЕ-23, а відтак дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. 
Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду не погоджується з вказаним висновком Господарського суду Одескьої області, виходячи з наступного. 
За змістом ст. 534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.
Можливість застосування  ст. 534 ЦК України  безпосередньо залежить від змісту реквізиту "Призначення платежу" платіжного доручення, яким боржник здійснював платіж кредиторові на виконання грошового зобов`язання. Це означає, що якщо платник (боржник) здійснює переказ коштів з чітким призначенням платежу щодо погашення основного боргу (оплата товару, робіт, послуг), черговість, встановлена  ст. 534 ЦК України  застосовуватися не може.
Отримувач коштів, якщо інше не передбачено договором, не вправі самостійно визначати порядок зарахування коштів, якщо платником чітко визначено призначення платежу.
Реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу". 
Отже, право визначати призначення платежу в платіжних документах згідно вказаних норм належить виключно платнику.
У поясненнях, наданих Товариством з обмеженою відповідальністю “Компанія “Еліткомсервіс” до суду першої інстанції, Відповідач зазначає, що Позивачем не враховано наступні проплати за Договором №7811/1920-ТЕ-23: від 05.02.2020 на суму 3000,00 грн, від 09.02.2020 на суму 2133,34 грн, від 13.02.2020 на суму 743,00 грн, від 20.02.2020 на суму 2170,00 грн, від 27.02.2020 на суму 2428,63 грн, від 27.05.2020 на суму 301,00 грн, від 03.06.2020 на суму 3000,00 грн, від 17.06.2020 на суму 3272,72 грн, від 01.07.2020 на суму 3000,00 грн, від 03.07.2020 на суму 10856,62 грн, від 19.07.2020 на суму 773,90 грн, від 07.12.2020 на суму 3200,00 грн, загальна сума платіжок складає 34879,21 грн.
Як встановлено судом апеляційної, частина вказаних платіжних документів, на які посилається Відповідач, та які враховано судом першої інстанції в рахунок погашення заборгованості за Договором  №7811/1920-ТЕ-23 в графі «Призначення платежу» містить посилання на Договір №7096/18-ТЕ-23. Інша частина платіжних документів взагалі відсутня в матеріалах справи або ж уже врахована Позивачем при визначенні розміру заборгованості, що підтверджується актом звіряння розрахунків між сторонами за період з 01.10.2019 – 31.03.2023, наданим Акціонерним товариством “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України”.
Умовами, укладеного Договору, Сторони погодили, що зміна Споживачем призначення платежу здійснюється виключно листом, який надається Постачальнику, але в будь-якому випадку не пізніше 10 календарних діб з дня надходження відповідних коштів на рахунок Постачальника.
Матеріали справи не містять будь-яких листів щодо зміни призначення платежу за вказаними вище платіжними документами, а відтак Господарський суд Одеської області дійшов помилкового висновку щодо зарахування вказаних платежів на загальну суму 34879,21 грн в погашення заборгованості за Договором №7811/1920-ТЕ-23.
Висновок суду апеляційної інстанції
В силу приписів статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ч. 1  ст. 277 ГПК України  підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1)нез`ясування обставин, що мають значення для справи;
2)недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3)невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи;
4)порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
У даному випадку апеляційна інстанція вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи щодо визначення розміру заборгованості, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню з прийняттям у даній частині нового рішення про задоволення позовних вимог.
Розподіл судових витрат
Відповідно до ч.1  ст. 129 ГПК України  судовий збір покладається:
1)у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;
2)у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч.14 ст. 129 ГПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Приймаючи нове рішення по справі, колегія суддів задовольнила позов і апеляційну скаргу, тому витрати позивача зі сплати судового збору за подачу позовної заяви і апеляційної скарги підлягають покладенню на відповідача.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 277, 281, 282, 284 ГПК України, суд –
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” на рішення Господарського суду Одеської області від 20.07.2023 у справі №916/630/23 задовольнити.
Рішення Господарського суду Одеської області від 20.07.2023 по справі №916/630/23  скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення основної заборгованості у сумі 34879,21 грн.
Прийняти в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог.
В іншій частині рішення Господарського суду Одеської області від 20.07.2023 по справі №916/630/23  залишити без змін.
Резолютивну частину рішення викласти в наступній редакції:
« 1.Позов Акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” задовольнити.
2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Компанія “Еліткомсервіс” (68000, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Віталія Шума, буд. 2 Б, код ЄДРПОУ 33647853) на користь Акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 6, код ЄДРПОУ 20077720) 99689 /дев`яносто дев`ять тисяч шістсот вісімдесят дев`ять/ грн 07 коп. основного боргу, 7986 /сім тисяч дев`ятсот вісімдесят шість/ грн. 50 коп. 3% річних, 43892 /сорок три тисячі вісімсот дев`яносто дві/ грн. 33 коп. інфляційних втрат та 2684 /дві тисячі шістсот вісімдесят чотири/ грн судового збору.»
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Компанія “Еліткомсервіс” (68000, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Віталія Шума, буд. 2 Б, код ЄДРПОУ 33647853) на користь Акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 6, код ЄДРПОУ 20077720) витрати на оплату судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 4026/чотири тисячі двадцять шість/ грн.
Доручити Господарському суду Одеської області видати відповідний наказ.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст.287, 288 ГПК України.

          Головуючий суддя                                                                      Л.В. Поліщук

Суддя                                                                                          К.В. Богатир

          Суддя                                                                                          С.В. Таран