13.11.23
22-ц/812/1174/23
Провадження № 22-ц/812/1174/23
ПОСТАНОВА
Іменем України
13 листопада 2023 року                                                        м. Миколаїв
                                                                                     справа № 472/215/23
Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого Коломієць В.В.
суддів Самчишиної Н.В., Серебрякової Т.В.,
переглянувши у письмовому провадженні цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області, ухвалене 23 серпня 2023 року під головуванням судді Тустановоського А.О., повний текст судового рішення складений цього ж дня,
В С Т А Н О В И В:
У березні 2023 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів.
Позивач зазначала, що рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 23 січня 2019 року стягнуто з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 вересня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.
26 травня 2020 року постановою державного виконавця Веселинівського районного відділу державної виконавчої служби ПМУ МЮ (м. Одеса) Легкою О.В. відкрито виконавче провадження № 62180218 з примусового виконання виконавчого листа у вищевказаній справі. Протягом 2022 року відповідач сплачував аліменти несвоєчасно та не у повному розмірі. Згідно з розрахунком заборгованості по аліментах, станом на 01 січня 2023 року загальна сума боргу ОСОБА_2 по аліментам складає 41 654 грн 62 коп. 
Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь пеню за прострочення сплати аліментів, що утворилася за період з 01 січня 2022 року по 31 січня 2023 року у розмірі 41 654 грн 62 коп., тобто у межах розміру заборгованості за аліментами у вказаний період.
16 червня 2023 року позивач подала заяву про зменшення розміру позовних вимог у зв`язку з перерахунком державним виконавцем заборгованості по аліментам, та просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь пеню за прострочення сплати аліментів, що утворилася за період з 01 січня 2022 року по 31 січня 2023 року у розмірі 10 901 грн. 57 коп., тобто у межах уточненого розміру заборгованості за аліментами у вказаний період.
Представник відповідача – адвокат Вендель О.М. - надав заяву про часткове визнання позову, а саме в розмірі 6 690 грн 96 коп., з урахуванням розміру заборгованості за вдруге уточненим розрахунком заборгованості. 
Рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 23 серпня 2023 року з урахуванням ухвали цього ж суду від цієї ж дати про виправлення описки позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів за період з січня 2022 року по січень 2023 року у розмірі 6 690 грн 96 коп.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 23 серпня 2023 року в частині розміру пені з 6690 грн 96 коп. на 10 901 грн 57 коп.
Апелянт зазначає, що частково не згодна з рішенням суду, оскільки суд неправильно застосував ст. 196 СК України, невірно визначив суму пені та незаконно її зменшив. Як вказала апелянт, вона зменшила позовні вимоги до 10 901 грн 57 коп. Станом на 01 липня 2023 року відповідач мав заборгованість у розмірі 13 604 грн 86 коп. та розмір пені, яку вона просила стягнути не перевищує цієї суми. Закон не пов`язує розмір заборгованості зі строком (датами) її виникнення. Крім того, наголошує, що перерахунки державним виконавцем проводяться багато разів, оскільки відповідач не надає відомості про свій заробіток вчасно.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 – адвокат Вендель О.М. зазначає, що порядок розрахунку пені за прострочення сплати аліментів викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц, а в постанові Верховного Суду від 19 січня 2022 року зазначено, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У даному випадку заборгованість по аліментам у сумі 13 604 грн 86 коп. про яку зазначає позивач в апеляційній скарзі є загальною заборгованістю з січня 2022 року по 01 липня 2023 року, тоді як вона просила стягнути пеню за період з січня 2022 року по січень 2023 року, яка згідно розрахунку заборгованості складає 6690 грн 96 коп., отже судом першої інстанції вірно надано оцінку доказам, враховано правові позиції Верховного Суду та постановлено законне рішення.
Згідно частини 1 статті 369 ЦПК справа розглядається апеляційним судом без виклику учасників справи.
Відповідно ч. 13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 23 січня 2019 року у справі № 472/1026/18 було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 вересня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.
На підставі виконавчого листа, виданого 28.05.2019 року, було відкрито виконавче провадження № ВП62180218 з примусового виконання вищевказаного судового рішення.
Згідно зі складеним державним виконавцем Легкою О.В. розрахунком заборгованості ОСОБА_2 по сплаті аліментів станом 01 липня 2023 року загальний розмір заборгованості становить 13 604 грн 86 коп., з яких: за січень 2022 року - 1616,87 грн; за лютий 2022 року - 1628,12 грн; за березень 2022 року -- 457 грн; за квітень 2022 року - 311,62 грн; за травень 2022 року - 217,62 грн; за червень 2022 року - 15,38 грн; за липень 2022 року - 136,00 грн; за серпень 2022 року - 596,37 грн; за вересень 2022 року - 461,12 грн.; за жовтень 2022 року - 885,38 грн; за листопад 2022 року - 2190,50 грн; за грудень 2022 року - 890,50 грн. (а.с. 59). Отже всього заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів за 2022 році складає 6 690 грн 96 коп.
Вказаний розрахунок державного виконавця про наявний розмір заборгованості за аліментами сторонами в установленому законом порядку не оскаржувався та його дані не спростовані.
Частиною першою статті 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
З огляду на викладені вимоги закону суд першої інстанції, встановивши, що розмір пені, нарахованої за вищевказаний період, перевищує суму заборгованості відповідача зі сплати аліментів за вказаний період, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача пені у розмірі, що дорівнює 100 відсоткам його заборгованості за період з січня 2022 року по січень 2023 року - в розмірі 6690грн96коп.
Колегія суддів вважає необґрунтованими посилання апеляційної скарги на невірне застосування судом першої інстанції ст. 196 СК України при визначенні суми пені, неврахування судом того факту, що станом на 01 липня 2023 року відповідач мав заборгованість у розмірі 13 604грн86коп. та розмір пені, яку вона просила стягнути - 10 901 грн 57 коп. - не перевищує цієї суми.
Так, у постанові від 19 січня 2022 року у справі № 711/679/21 Верховний Суд вказував, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Ураховуючи принцип розумності, Верховний Суд вважав, що оскільки пеня – змінна величина, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, а тому формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі якщо позивач з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується.
Частиною четвертою статті 263 ЦПК України передбачений обов`язок суду при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховувати висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Отже в оскаржуваному рішенні судом першої інстанції правильно застосовані норми матеріального права при визначенні розміру пені, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки, а саме – у межах розміру заборгованості ОСОБА_2  по сплаті аліментів за той період, за який  ОСОБА_1  заявлено позовні вимоги про стягнення пені, і такі висновки суду відповідають позиції Верховного Суду у справі № 711/679/21 при вирішенні правового питання про те як розуміти формулювання у частині першій статті 196 СК України «не більше 100 відсотків заборгованості».
За такого та з огляду на передбачений ст. 13 ЦПК України принцип диспозитивності посилання апеляційної скарги на неврахування судом розміру заборгованості відповідача по аліментам станом на 01 липня 2023 року не можуть бути прийняті до уваги, оскільки предметом позову є стягнення пені за період з січня 2022 року по січень 2023 року.
Інших доводів апеляційна скарга не містить. 
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а тому вона підлягає залишенню без задоволення.
Отже, суд вирішив справу згідно з нормами матеріального права, які підлягали застосуванню за даними правовідносинами, дав належну правову оцінку доказам і дійшов правильного висновку щодо часткового задоволення позову.
За такого, колегія суддів не вбачає підстав для зміни рішення суду.
Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 23 серпня 2023 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках та з підстав, передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий                                                       В.В Коломієць 

Судді:                                                              Н.В. Самчишина

                                                                                Т.В. Серебрякова

Повний текст судового рішення складено 14 листопада 2023 року