ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

30 листопада 2023 року 	м. Дніпро	справа № 392/452/23	

 Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
 головуючого - судді  Семененка Я.В. (доповідач),
 суддів:  Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 26 червня 2023 року (суддя Бадердінова А.В.) у справі №392/452/23 за позовом  ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: інспектор взводу №2 роти №1 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Щека Володимир Іванович про скасування постанови про адміністративне правопорушення ,- 

                                                   ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив: скасувати постанову серії ЕАС №6665371 від 11.03.2023 року, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425грн. 
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що даною постановою він притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, а саме не пред`явлення для перевірки посвідчення водія. Незаконність оскаржуваної постанови позивач пов`язував з тим, що: патрульним інспектором неправильно визначено об`єктивну сторону правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.126 КУпАП; в постанові неправильно визначено час вчиненого правопорушення; патрульний не проводив розгляд адміністративної справи та не забезпечив прав позивача, які має особа, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 26 червня 2023 року у справі №392/452/23 в задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду мотивовано правомірністю та обгрунтованістю оскаржуваної постанови з огляду на встановлений факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення та дотримання поліцейським процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Не погодившись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач фактично посилається на те, що рішенням суду в іншій справі – справа №404/1857/23, яка стосувалася притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та яка була розглянута Кропивницьким апеляційним судом, фактично були встановлені обставини, які не дають підстав стверджувати про те, що позивач керував транспортним засобом. З цих підстав позивач вважає необгрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що позивача, як
водія транспортного засобу, правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін з огляду на його законність та обгрунтованість. 
Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з такого.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАС №6665371, винесеної інспектором взводу №2 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Щекою В.І., позивач ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, за те, що 11.03.2023 року о 21:46 год. в м.Кропивницький по вул. Вокзальна, 39, а саме керував транспортним засобом «Toyota Land Cruiser Prado» був зупинений згідно ст.35 п.3 ЗУ «Про національну поліцію» та при перевірці документів водій не мав при собі (не пред`явив для перевірки) посвідчення водія відповідної категорії В, чим порушив п.2.1а та п. 2.4 а ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП.
Вказаною постановою до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,0грн.
Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.
За наслідками перегляду судового рішення суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову, з огляду на таке. 
Відповідно до пп. 2.1 а) ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Згідно із п.2.4 а) ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.
Частина 1 статті 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").
Отже, відсутність у водія при собі посвідчення водія або не пред`явлення його для перевірки є адміністративним правопорушенням, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.126 КУпАП.
Стаття 280 КУпАП       закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Наявність чи відсутність адміністративного правопорушення встановлюється уповноваженою особою на підставі доказів, перелік джерел яких наведено в ст.251 КУпАП.
Так, за приписами         ст.251 КУпАП   доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
В спірній постанові серія ЕАС №6665371 наявна інформація про те, що патрульним здійснювалася відеофіксація, зазначено номер технічного приладу.
З дослідження наданого відповідачем відеозапису однозначно вбачається те, що патрульними було зупинено транспортний засіб - «Toyota Land Cruiser Prado», з місця водія якого вийшов позивач. Позивачу неодноразово (не менше трьох разів) поліцейським було запропоновано пред`явити водійське посвідчення, але позивач в цьому відмовляв, посилаючись на те, що він не керував транспортним засобом. Після того, як поліцейським позивачу було пред`явлено відеозапис, з якого чітко вбачається те, що позивач виходить з машини з водійського місця, останній повідомив, що в машині не працюють усі двері, окрім однієї – водійської, через яку він і вийшов.
З огляду на досліджений відеозапис, який є належним та допустимим доказом, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що поліцейський, який зупинив транспортний засіб та який на власні очі бачив хто знаходився на місці водія транспортного засобу, що підтверджено відповідними доказами, мав законні підстави вимагати від позивача пред`явити водійське посвідчення. 
Не пред`явлення позивачем водійського посвідчення правильного кваліфіковано поліцейським як вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.126 КУпАП.
З цих підстав суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про обгрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності, з огляду на встановлений та підтверджений факт вчинення останнім адміністративного правопорушення.
При цьому, суд апеляційної інстанції вважає безпідставним аргументи позивача, наведені в апеляційній скарзі, про те, що рішенням суду в іншій справі – справа №404/1857/23, яка стосувалася притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та яка була розглянута Кропивницьким апеляційним судом, фактично були встановлені обставини, які не дають підстав стверджувати про те, що позивач керував транспортним засобом.
Так, дійсно, відносно позивача, окрім постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, було складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП, який направлено для розгляду до суду. Постановою Кропивницького апеляційного суду від 06.07.2023 провадження у справі за ч.1 ст.130 КУпАП було закрито, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Таких висновків суд дійшов, зокрема, з огляду на те, що на відео зафіксовано лише факт того, що ОСОБА_1 , після зупинки автомобіля, виходить з місця водія, при цьому, при цьому технічних характеристик засобу фіксації не зазначено, не зазначено і номери нагрудних камер працівників поліції.
Але ж, як зазначено вище, у спірному випадку в оскаржуваній постанові визначено технічний запис, яким зроблено фотофіксацію, як того вимагає ст.283 КУпАП, у зв`язку з чим такий відеозапис, в розумінні ст.251 КУпАП, є належним та допустимим доказом у справі про адміністративне правопорушення.
Отже, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що наведені позивачем аргументи не спростовують висновків суду першої інстанції щодо доведеності вини відповідача у вчиненні правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.126 КУпАП.
Під час розгляду справи судом першої інстанції зроблено і інші висновки, які стосуються процедури розгляду справи, зокрема, дотримання прав позивача, як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Але вказані висновки суду першої інстанції, як вбачається з апеляційної скарги, позивачем не заперечуються та не спростовуються.
Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 26 червня 2023 року у справі №392/452/23 – без змін.
Постанова   суду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ч.3 ст.272 Кодексу адміністративного судочинства України касаційному оскарженню не підлягає.      

Повний текст постанови складено 30.11.2023
   
Головуючий - суддя                                                                      Я.В. Семененко 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк