ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2023 р.	Справа № 480/8810/23	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,
Суддів: Русанової В.Б. ,  Спаскіна О.А. ,
за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 12.09.2023 р. (ухвалене  суддею Діска А.Б.)  по справі № 480/8810/23 за позовом            ОСОБА_1   до           Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ,           Старшого державного виконавця Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Мостіпан Оксани Іванівни,      треті особи            Державна служба України з безпеки на транспорті ,           Відділ Державного нагляду (контролю) у Сумській області Державної служби України з безпеки на транспорті ,           Головне управління Державної казначейської служби України у Сумській області,   про визнання дій незаконними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним  позовом до Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у м. Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, старшого державного виконавця Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Мостіпан О.І., в якому просив: визнати протиправними дії старшого державного виконавця Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Мостіпан О.І. щодо відкриття  виконавчого провадження  з виконання  постанови начальника  відділу  державного   нагляду (контролю)  у Сумській області Державної служби  України  з безпеки на транспорті  № 342652 від 22.05.2023 р. про застосування  відносно позивача  адміністративно-господарського  штрафу на суму 1700 грн.,  накладення арешту на  грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті, які належать позивачу; скасувати постанови відповідача  від 18.07.2023 р. у виконавчому провадженні № 72282532: про відкриття виконавчого провадження, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору, про арешт коштів боржника; стягнення матеріальної та моральної шкоди.
Рішенням Сумського  окружного  адміністративного  суду  від 12.09.2023 р. позов задоволено частково, а саме: скасовано  постанову  Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 18.07.2023 р. у виконавчому провадженні № 72282532: про відкриття виконавчого провадження, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору, про арешт коштів боржника; в задоволенні інших позовних вимог відмовлено. 
Не погодившись із рішенням суду першої  інстанції, відповідач  подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення  Сумського  окружного  адміністративного  суду  від 12.09.2023 р. та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні  позовних вимог відмовити. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме  вимог:  Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження», Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.
Позивач  подав до суду апеляційної інстанції  письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив  апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
У судове засідання учасники справи своїх представників не направили, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином,  позивач просив розгляд справи проводити за його відсутністю. 
Згідно із ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою технічного запису не здійснювалося.
Судовим розглядом встановлено, що постановою Відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 22.05.2023 р. № 342652  до позивача застосовано адмінінстративно-господарський штраф  у розмірі 17000 грн. за порушення ст. 48 Закону України «Про   автомобільний транспорт».
05.06.2023 р. позивач звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом про оскарження  вищевказаної постанови.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 12.06.2023 р. відкрито провадження  у справі № 480/5203/23 за позовом ОСОБА_1 до Відділу Державного нагляду (контролю) у Сумській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання дій незаконними та скасування постанови № 342652  від 22.05.2023 р. 
22.06.2023 р. Відділ державного нагляду (контролю) у Сумській області Державної служби України з безпеки на транспорті звернувся до Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови про застосування до ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу. 
Постановами державного виконавця Ковпаківського ВДВС у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 18.07.2023 р.:  відкрито виконавче провадження ВП № 72282532 з примусового виконання постанови відділу Державного нагляду (контролю) у Сумській області Державної служби України з безпеки на транспорті про стягнення з ОСОБА_1 штрафу 17000 грн.; визначено для боржника  загальну суму мінімальних витрат виконавчого провадження  в розмірі 314,50 грн.; стягнуто з ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 1700 грн.; накладено арешт  на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти, що будуть відкриті  після винесення  постанов про арешт  коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення  стягнення на які заборонено законом та належить боржнику. 
Не погоджуючись із вищевказаними  постановами відповідача  та діями відповідача щодо їх  винесення, позивач звернувся до суду з цим позовом. 
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що позивачем рішення суду першої інстанції не оскаржується, а відповідач  оскаржує рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог. Тобто, в межах розгляду цієї справи судом апеляційної інстанції надається правова оцінка висновкам суду про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що належним способом захисту прав  позивача  є саме скасування оскаржуваних постанов відповідача, оскільки  в  спірних правовідносинах відсутні підстави для  висновку про  протиправність  цих постанов.
Суд апеляційної інстанції  погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав. 
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ст. 1 Закону України від 02.06.2016  р. № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (в подальшому – Закон № 1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до  п. 6 ч. 1 ст.  3 Закону № 1404-VIII, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів - постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.
Згідно із п. 1  ч. 1 ст. 26 Закону № 1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Відповідно до ч. 1 ст.  27 Закону № 1404-VIIІ, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Пунктами 28-29 Постанови Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 р. «Про затвердження Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі)» визначено, що адміністративно-господарський штраф повинен бути перерахований автомобільним перевізником на зазначений у постанові рахунок не пізніше ніж протягом п`ятнадцяти днів після отримання ним копії постанови про застосування адміністративно-господарських штрафів, про що повідомляється територіальний орган Укртрансбезпеки, посадовою особою якого винесено відповідну постанову.
У разі оскарження постанови про застосування адміністративно-господарських штрафів стягнення сплачується не пізніше ніж протягом п`ятнадцяти днів після отримання повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Відповідно до п. 32-33 Постанови Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 р.  «Про затвердження Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі)», скарга на постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів може бути подана до Укртрансбезпеки. Скарга на постанову подається протягом 10 днів після її отримання відповідно до пункту 29 цього Порядку. Подання в установлений строк скарги зупиняє виконання постанови до розгляду скарги по суті.
Судовим розглядом встановлено, що згідно із  постановою Відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 22.05.2023 р. № 342652 позивач мав право сплатити суму штрафу в добровільному порядку або оскаржити таку постанову в 10 денний строк, після отримання такої постанови.
Позивачем вказана  постанова оскаржена у судовому порядку та станом на час розгляду справи у суді першої інстанції та у суді апеляційної інстанції    в Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутні відомості про прийняття Сумським окружним адміністративним судом рішення по суті у справі № 480/5203/23.
Тобто,  строки сплати суми адміністративно-господарського штрафу, відповідно до  Постанови № 1567,  зупинено, у зв`язку з  чим постанова Укртрансбезпеки № 342652 не підлягала направленню до примусового виконання до розгляду Сумським окружним адміністративним судом справи № 480/5203/23 по суті та набрання судовим рішенням законної сили.
Таким чином, станом на 22.06.2023 р.  у Відділу державного нагляду (контролю) у Сумській області Державної служби України з безпеки на транспорті були відсутні підстави для направлення постанови № 342652 від 22.05.2023 р.  до державної виконавчої служби, а 18.07.2023 р. у відповідача були відсутні підстави для відкриття виконавчого провадження та вчинення відповідних дій щодо примусового виконання постанови № 342652 від 22.05.2023 р., оскільки Відділом державного нагляду (контролю) у Сумській області Державної служби України з безпеки передчасно подано до примусового стягнення постанову № 342652 від 22.05.2023 р., у зв`язку зі зверненням 31.05.2023  р. позивача до суду щодо оскарження цієї постанови.
Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції  погоджується з висновком суду першої інстанції, що структурним підрозділом Укртрансбезпеки передчасно подано до виконавчої служби постанову № 342652 від 22.05.2023 р., оскільки не закінчилися строки для добровільної сплати  позивачем  штрафу. 
Проте, Законом № 1404-VIII не зобов`язано державного  виконавця під час відкриття виконавчого провадження перевіряти факт оскарження боржником постанови про накладення суб`єктом владних повноважень штрафу чи іншого стягнення.
Таким чином, не можуть бути визнані протиправними дії відповідача щодо винесення оскаржуваних постанов, а належним способом захисту прав позивача в спірних правовідносинах є саме скасування цих постанов.
Аналогічний висновок щодо застосування норм законодавства, викладений  в постанові Верховного  Суду  від 27.03.2019 р.   у  справі № 826/15117/17.
Із врахуванням  вищевикладених обставин, суд  апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про  часткове задоволення позову ОСОБА_1 . 
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі       Руїс Торіха проти Іспанії  (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної  інстанції  вважає, що ключові аргументи апеляційної  скарги отримали достатню оцінку. 
Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Сумського  окружного  адміністративного  суду  від 12.09.2023 р. –  без змін, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 243, 308, 316, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції  залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 12.09.2023 р. по справі № 480/8810/23  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили  з дати її прийняття та може бути оскаржена  протягом тридцяти днів з дня  складення повного судового рішення шляхом подачі  касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий суддя 		О.В. Присяжнюк	
Судді	   	В.Б. Русанова    О.А. Спаскін