ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/658/22  Номер провадження 22-ц/814/3965/23	Головуючий у 1-й інстанції Морозов В.Ю.  Доповідач ап. інст. Чумак О. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2023 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Чумак О.В.,
суддів Пилипчук Л.І., Прядкіної О.В.
розглянула в порядку письмового провадження за наявними матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Озерової Марини Станіславівни, яка представляє ОСОБА_1 , на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 31 березня 2023 року, ухвалене суддею Морозовим В.Ю., по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача,

встановила:

У червні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до Комсомольського міського суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів  на утримання  неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 4500,00 грн., щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на неповнолітню дитину, починаючи з дня подачі заяви до суду, і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що неповнолітній син ОСОБА_3 проживає разом з нею та перебуває на її утриманні та вихованні, тоді як відповідач не надає допомоги в добровільному порядку на дитину.
Рішенням Комсомольського міського суду  Полтавської області від 31 березня 2023 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено повністю.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі розмірі 4500,00 (чотири тисячі п`ятсот гривень), щомісячно, починаючи стягнення з 20.06.2022 року до повноліття дитини.
Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 992,40 грн. судового збору.
На вказане рішення суду адвокат Озерова Марина Станіславівна, яка представляє відповідача ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення повноліття дитини.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги представник відповідача зазначає, що суд першої інстанції не врахував ту обставину, що відповідач є особою з інвалідністю 3-ї групи, перебуває на обліку в Головному управлінні пенсійного фонду в м. Києві та на цей час його дохід складається з пенсійних виплат у сумі 2300,00 грн. При цьому він несе витрати на житлово-комунальні послуги, придбання продуктів харчування, сезонного одягу, засобів гігієни, та оскільки доходу не вистачає, він змушений звертатися за допомогою до батьків. Вказує, що відповідач був фізичною особою-підприємцем, але у зв`язку з поганим самопочуттям тривалий час не здійснював підприємницьку діяльність, яка на цей час припинена. 
Представник відповідача вважає, що вказані обставини впливають на матеріальний стан відповідача та можливість сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.
Також суд не врахував, що обов`язок по утриманню дитини покладається законом на обох батьків. Позивачка є здоровою працездатною особою, проте нею не надано жодних доказів неможливості працевлаштування та отримання доходів.
Сторона відповідача вважає за можливе стягнення аліментів на утримання дитини у сумі 1500,00 грн. щомісячно. 
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просила залишити без задоволення апеляційну скаргу та без змін рішення місцевого суду, яке вважає законним і обґрунтованим.
Вказує, що відповідач, крім пенсії, отримує дохід від використання вантажного автомобіля Рено, державний номерний знак НОМЕР_1 , який використовував у підприємницькій діяльності, здійснення якої припинив задля ухилення від сплати податків. Також відповідач здає в оренду трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , а сам проживає у приватному будинку АДРЕСА_2 . Також будує в цьому селі інший приватний будинок. 
Зазначає, що вона не працює, витрачає кошти на придбання ліків для оздоровлення сина і вимушена доглядати малолітню дитину, яка відвідує 5 днів на тиждень дитячий заклад дошкільної освіти «Горобинка», зі щомісячною оплатою за харчування 1008,00 грн., а також танцювально-акробатичний заклад «Кенгуру», за зайняття в якому сплачує 600,00 грн. щомісячно. Крім того син відвідує заняття з раннього розвитку дітей, вартістю 200,00 грн. за одна заняття. Також нею було придбано для сина дитячий диван за 11938,00 грн. Крім цього вона купує синові одяг, взуття, предмети гігієни, іграшки, продукти харчування та їй допомагає мати. 
До відзиву додані документи на підтвердження вказаних обставин, які, згідно пояснень позивачки, вона не мала можливості надати в місцевому суді, оскільки не має юридичної освіти та грошових коштів на правову допомогу адвоката, про що вказувала у місцевому суді, тому просить визнати поважними причини неподання цих доказів та встановити додатковий строк для їх подання до апеляційного суду.
Відповідно до ст. 369 ч.1 ЦПК України розгляд цієї справи проводиться апеляційним судом в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За змістом п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно із ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Суд першої інстанції встановив, і це підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , наявної у справі, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 3).
Неповнолітній син сторін ОСОБА_4 проживає разом із позивачкою за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується довідкою сектору з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Кременчуцького району Полтавської області (а.с. 31). 
При вирішенні спору суд першої інстанції, з урахуванням обставин справи, стану здоров`я, матеріального становища дитини та платника аліментів, який, за висновками суду першої інстанції, не надав достатніх доказів на підтвердження того, що на його утриманні перебуває інша дитина, - стягнув з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 4500,00 гривень щомісячно.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статі 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України, якою на батьків покладено обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на  утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та  духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх  замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно зі статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; та інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Частиною першою статті 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК).
Згідно ч.1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. 
Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
У відзиві на позовну заяву, поданому до місцевого суду (а.с. 47-73) ОСОБА_1 зазначив, що добровільно надавав матеріальну допомогу позивачці на утримання неповнолітнього сина, яку перераховував кожного місяця на її банківський рахунок, на підтвердження чого надав копії платіжних інструкцій. 
Також вказав, що не має можливості сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина у сумі 4500,00 грн., оскільки на його утриманні перебуває ще одна дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , надавши копію свідоцтва.
Послався на те, що він є фізичною особою-підприємцем, проте не здійснював у 2021 році підприємницьку діяльність, у 2022 році отримав загальну суму доходу за рік 15000,00 грн., надавши відповідні податкові декларації; є особою з інвалідністю ІІІ групи, не здійснює підприємницьку діяльність у зв`язку з поганим самопочуттям, а єдиним джерелом його доходів є пенсія, розмір якої за період з січня 2020 по січень 2023 склав 80700,00 грн. На підтвердження вказаних обставин надав відповідні довідки.
Суд першої інстанції правильно послався на те, що відповідач не надав достатніх та беззаперечних доказів того, що на його утриманні перебуває ще одна дитина, копія свідоцтва про народження якої не доводить цього факту.
Разом з тим місцевий суд не надав належної правової оцінки тій обставині, що відповідач  ОСОБА_1 , будучи фізичною особою-підприємцем, у 2021 році не здійснював таку діяльність та у нього відсутній дохід за цей період; загальна сумадоходу від здійснення підприємницької діяльності  за 2022 рік становить 15000,00 грн. Іншого доходу, крім пенсії, розмір якої з березня 2022 року становить щомісячно 2300,00 грн, матеріали справи не містять. 
Також судом першої інстанції не досліджувалося питання щодо майнового стану позивачки, розміру отримуваних нею доходів чи їх відсутності.
До суду апеляційної інстанції відповідач також не надала доказів щодо її майнового стану, отримуваних нею доходів.
За таких обставин розмір аліментів у твердій грошовій сумі, який стягнуто судом з відповідача на користь позивачки на утримання дитини щомісячно у сумі 4500,00 грн., перевищує щомісячний дохід відповідача, який становить 2300,00 грн.
Отже, враховуючи наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та зміну рішення суду першої інстанції в частині розміру аліментів, що стягнуті з відповідача на користь позивачки на утримання їхньої малолітньої дитини, з 4500,00 грн. до 1500,00 грн. щомісячно починаючи стягнення з дня звернення до суду з позовом до досягнення повноліття дитини. 
Крім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. 
Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Отже батьки на рівних умовах зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За змістом ч.1,2 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч.3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. 
Як вказувалося вище, у відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначила, що відповідач, крім пенсії, отримує дохід від використання вантажного автомобіля Рено, державний номерний знак НОМЕР_1 , який використовував у підприємницькій діяльності, здійснення якої припинив задля ухилення від сплати податків. Також відповідач здає в оренду трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , а сам проживає у приватному будинку АДРЕСА_2 . Також будує в цьому селі інший приватний будинок. 
Разом з тим належних, допустимих і достовірних доказів у розумінні статей 81, 76-79 ЦПК України, які б підтвердили вказані обставини, нею не надано. Як і не підтверджено жодними доказами той факт, що позивачка не працює та не отримує дохід.
Згідно довідки від 21.09.2023 №01-10/182 про відвідування дитиною закладу дошкільної освіти, вартість харчування дитини у місяць (21 день) становить 1008,00 грн. При цьому згідно довідки від 30.03.2023 №01-10/46, вартість харчування дитини ОСОБА_4 , який відвідує ЗДО «Горобинка» з січня 2022 по березень 2023 (тобто за 14 місяців) склала усього 2375,80 грн. 
Апеляційний суд наголошує, що законом передбачено обов`язок обох батьків на рівних умовах утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Статтею 185 СК України встановлено обов`язок участі батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Посилання позивачки на те, що їх малолітній син відвідує танцювально-акробатичний заклад «Кенгуру» та заклад раннього розвитку дітей, за зайняття в яких позивач щомісячно сплачує 600,00 грн. та 200,00 грн, відповідно; придбання для сина дитячого дивану вартістю 11938,00 грн,; придбання ліків у зв`язку з хворобою, може бути підставою для звернення з окремим позовом про стягнення додаткових витрат на дитину згідно ст. 185 СК України. 
Згідно пояснень позивачки, вона не мала можливості надати документи на підтвердження вказаних обставин у місцевому суді, оскільки не має юридичної освіти та грошових коштів на правову допомогу адвоката. Тому просить визнати поважними причини неподання цих доказів та встановити додатковий строк для їх подання до апеляційного суду.
Колегія суддів апеляційного суду вважає за можливе прийняти вказані документи, яким вище надано відповідну правову оцінку.
Враховуючи наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та зміну рішення суду першої інстанції в частині розміру аліментів, що стягнуті з відповідача на користь позивачки на утримання їхньої малолітньої дитини, з 4500,00 грн. до 1500,00 грн. щомісячно починаючи стягнення з дня звернення до суду з позовом до досягнення повноліття дитини. 
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи те, що позивачка звільнена від сплати судового збору в усіх судових інстанціях на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», апеляційна скарга відповідача задовольняється частково, понесені відповідачем витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1488,60 грн. необхідно компенсувати за рахунок держави.
Керуючись ст.ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п. п. 3, 4, ст.ст. 382-384 ЦПК України, колегія суддів, - 
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката Озерової Марини Станіславівни, яка представляє  ОСОБА_1  задовольнити частково.
Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 31 березня 2023 року змінити, зменшивши розмір аліментів, що стягнуті з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі, з 4500,00 грн. (чотири тисячі п`ятсот гривень) до 1500,00 грн. (тисяча п`ятсот гривень), щомісячно, починаючи з 20.06.2022 року до повноліття дитини.
Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 31 березня 2023 року в частині допущення його до негайного виконання щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць та стягнення судового збору залишити без змін.
Понесені ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у сумі 1488,60 грн (тисяча чотириста вісімдесят вісім гривень 60 копійок) компенсувати за рахунок держави. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 06.11.2023.

Головуючий суддя                                         О.В.Чумак

Судді: Л.І.Пилипчук

О.В.Прядкіна