ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2023 року	Львів	Справа № 460/6129/23 пров. № А/857/10703/23	

 Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді –                                       Носа С. П., 
суддів –                                                            Кухтея Р. В., Ільчишин Н. В.;

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17 травня 2023 року у справі №460/6129/23 (головуючий суддя Зозоля Д.П., м. Рівне, повний текст судового рішення складений 17.05.2023) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
 
       ВСТАНОВИВ:

09 березня 2023 року Рівненським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 29.06.2022 №172050003571 про відмову у призначенні пенсії за віком, відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до страхового стажу позивача період роботи дояркою в СВК «Нива» з 01.01.1988 по 01.06.2012 та призначити пенсію за віком, відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 08.05.2022.
В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що ОСОБА_1 є  потерпілою від Чорнобильської катастрофи 3 категорії. Вона подала заяву про призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку на підставі ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», проте Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії через відсутність необхідного страхового стажу роботи - 23 роки. До страхового стажу не зараховано періоди роботи дояркою в СВК «Нива» з 01.01.1988 по 01.06.2012. Разом з тим, позивач вказує, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. За наведених обставин позивач вважає, що йому протиправно відмовлено в призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, внаслідок чого порушено гарантоване державою право на пенсійне забезпечення.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 17 травня 2023 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 29.06.2022 №172050003571 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.06.2022 про призначення пенсії за віком та вирішити питання, щодо якого звернулася ОСОБА_1 , з урахуванням правової оцінки суду, наданої у рішенні. В  задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Стягнуто на користь ОСОБА_1   за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судові витрати на суму 536,80 грн. 
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідачем – Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області, подано апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою в позові відмовити повністю.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що необхідний страховий стаж зі зниженням пенсійного віку на 6 років, визначений ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», становить 23 роки. Відповідно до розрахунку стажу страховий стаж ОСОБА_1 становить 21 рік 02 місяці 11 днів, що недостатньо для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку. До страхового стажу не зараховано періоди роботи позивача дояркою в СВК «Нива» з 01.01.1988 по 01.06.2012. Періоди роботи в колгоспі зараховуються на підставі записів про трудову участь з урахуванням виробленого мінімуму. Згідно записів трудової книжки позивача, ОСОБА_1 працювала з 01.01.1988 по 01.06.2012 дояркою в колгоспі Комуніст, що був перейменований в КСП «Нива» та в подальшому реформований в СВК «Нива». Трудова книжка позивача заповнена з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях. Для підтвердження періоду роботи в колгоспі Комуніст з 01.01.1988 по 01.06.2012 позивачем надано довідку СВК «Нива» від 14.02.2023 №7, проте, дана довідка не містить інформацію про мінімум трудової участі в громадському господарстві. З огляду на вищезазначене, відсутні підстави для зарахування до страхового стажу періоду роботи позивача в СВК  «Нива»  з 01.01.1988 по 01.06.2012. Крім того, апелянт вважає, що судом першої інстанції протиправно зобов`язано саме Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області вчинити дії на виконання рішення суду першої інстанції, адже даним управління ПФУ не приймалось рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено у справі незначної складності, суд апеляційної інстанції в порядку ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін з таких підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Встановлено, що ОСОБА_1 є потерпілою від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого Рівненською обласною радою народних депутатів (а.с. 4).
22.06.2022 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області з заявою про призначення пенсії за віком (а.с. 9).
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №172050003571 від 29.06.2022 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком. Рішення мотивоване тим, що її страховий стаж становить 21 рік 02 місяці 11 днів, а необхідний страховий  стаж повинен  становити не менше 23 роки. Запропоновано надати довідку СВК «Нива»  для перевірки відділом  контрольно-перевірочної роботи (а.с.8). 
Для підтвердження періоду роботи з 01.01.1988 по 01.06.2012, до матеріалів справи надано довідку СВК  «Нива»  від 14.02.2023 №7 (а.с. 10). 
Згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_2 , заповненої 01.06.2012, ОСОБА_1 працювала з 01.01.1988 по 01.06.2012 дояркою в колгоспі  Комуніст, що був перейменований в КСП  «Нива»  та в подальшому реформований в СВК  «Нива» (а.с. 13).
Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.
Статтею 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-ХІІ (далі – Закон №796-ХІІ)  визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Частиною 1  ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV (далі – Закон №1058-IV)  визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років.
Згідно абзацу 1  статті 55 Закону №796-ХІІ, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого  статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.
Відповідно до абзацу 5 пункту 2 частини 1  статті 55 Закону №796-ХІІ, потерпілі від Чорнобильської катастрофи особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого  статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  у такому порядку: 3 роки (початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період) та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.
В примітці до п. 2 ч. 1  ст. 55 Закону №796-XII  зазначено, що початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.
Пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше (ч.2  ст.55 Закону №796-XII).
Отже, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та яка проживала або працювала на території зони гарантованого добровільного відселення з моменту аварії на ЧАЕС до 01.01.1993 протягом не менше 3 років, має право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку. При цьому постійне проживання такої особи або постійна робота у зазначеній зоні дає особі право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 1 рік за кожні 2 повних роки проживання або роботи на такій території, але не більше 6 років.
Тобто, максимальна величина зменшення пенсійного віку для особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії не може перевищувати 6 років.
Встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до  Пенсійного фонду  із заявою про призначення пенсії за віком, із зниженням пенсійного віку на 6 років, згідно із ст.55 Закону України  «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Документами підтверджено право позивача на зниження пенсійного віку на  6 років та досягнення необхідного віку для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку.
Підставою для прийняття рішення про відмову у призначення пенсії слугувала недостатність страхового стажу - 23 роки.
На думку пенсійного органу, трудова книжка ОСОБА_1 заповнена з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях. Для підтвердження періоду роботи в колгоспі  Комуніст  з 01.01.1988 по 01.06.2012 позивачем надано довідку СВК  «Нива»  від 14.02.2023 №7, проте дана довідка не містить інформацію про мінімум трудової участі в громадському господарстві. З огляду на зазначене, пенсійним органом не зараховано до страхового стажу періоду роботи позивача в СВК  «Нива»  з 01.01.1988 по 01.06.2012.
Згідно  статті 1 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим  Законом  і за який сплачено страхові внески.
Відповідно до частини 2  статті 24 Закону №1058-IV  страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього  Закону  за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим  Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до частини 4  статті 24 Закону № 1058-IV  періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим  Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
До 01.01.2004 порядок підтвердження стажу роботи був визначений  статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII  (надалі - Закон № 1788-XII).
У законодавстві, що діяло до набрання чинності  Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зокрема у  Законі України «Про пенсійне забезпечення»  йдеться про стаж роботи, що дає право на призначення трудових пенсій (загальний трудовий стаж).
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ  встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993  затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).
Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Отже, страховий стаж підтверджується записами у трудовій книжці, і лише у випадку їх відсутності встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи та архівними установами, зокрема довідками, які містять відомості про періоди роботи.
Пенсійний орган у рішенні про відмову у призначенні пенсії вказує, що у позивача відсутня трудова книжка з 1988 року.
Відповідно до записів трудової книжки позивача, заповненої 01.06.2012,  з 01.01.1988 по 01.06.2012 ОСОБА_1 працювала у СВК «Нива».
Згідно п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 «Про трудові книжки працівників», відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
У разі наявності лише трудової книжки та відсутності будь-якої можливості в інший спосіб підтвердити страховий стаж, це не може мати негативні наслідки для позивача, а отже, й не може впливати на його особисті права, тобто не може слугувати підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Аналогічний висновок щодо застосування норм права наведений у постановах Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі №677/277/17 та від 06 лютого 2018 року у справі №677/277/17.
Колегія суддів зазначає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці. Посилання на відсутність чи неточність записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Висновки, аналогічні за своїм змістом, містяться у постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №687/975/17.
Таким чином, пенсійним органом безпідставно відмовлено у призначені пенсії позивачу з мотивів відсутності трудової книжки з 1988 року, оскільки  відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.
Згідно частин 1, 2  статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення»  до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
Отже, законодавець передбачив особливий порядок зарахування до страхового стажу періоду роботи та членства у колгоспі і визначив для цього певні умови та порядок.
За період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, то враховується час роботи за фактичною тривалістю, якщо ж виконував встановлений мінімум трудової участі або не виконував з поважних причин, то зараховується весь період роботи.
Для підтвердження періоду роботи у СВК «Нива» з 01.01.1988 по 01.06.2012 позивачем надано довідку від 14.02.2023 №7 про підтвердження цього періоду роботи. На звороті також зазначено кількість встановлених мінімумів вихододнів та виконаних встановлених мінімумів вихододнів з 1988 по 2004 рік.
Із наявного в матеріалах справи розрахунку загального страхового стажу, проведеного пенсійним органом видно, що страховий стаж позивача становить 21 рік 2 місяці 11 днів.
Згідно п.4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до  Закону України  «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №22-1, затвердженого постановою правління ПФУ від 25.11.2005 №22-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).
Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Відповідно до п.4.7 вказаного Порядку, право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Матеріали справи не містять доказів щодо здійснення відповідачами своїх повноважень щодо отримання додаткових документів/надання позивачу допомоги в їх отриманні, які були б достатніми для зарахування спірних періодів роботи до загального стажу, в тому числі щодо  перевірки довідки відділом контрольно-перевірочної роботи.
З аналізу норм пенсійного законодавства вбачається, що у зв`язку із зверненням позивача щодо призначення пенсії за віком, управління зобов`язане перевірити, зокрема, чи має заявник стаж роботи. У свою чергу, суд перевіряє, зокрема, чи діяв ПФУ обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Пенсійним органом не враховано, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Підсумовуючи викладене вище, зважаючи на встановлені обставини справи та наведені вище норми права, якими врегульовані спірні правовідносини, апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення від 29.06.2022 №172050003571 прийняте ГУ ПФУ в Дніпропетровській області не на підставі, не у спосіб, що визначені  Конституцією  та законами України, а також без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому це рішення є протиправним та підлягає скасуванню.
Частиною 4  статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України  передбачено, що у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
З огляду на викладене, зобов`язання судом першої інстанції Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву позивача від 22.06.2022 про призначення пенсії за віком є обгрунтованим.
За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 241, 250, 308, 311, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                     ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області – залишити без задоволення, а Рівненського окружного адміністративного суду від 17 травня 2023 року у справі №460/6129/23 – без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

Головуючий суддя	 	С. П. Нос 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	Н. В. Ільчишин