СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року                            м. Харків                        Справа № 905/846/23  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Стойка О.В. , суддя  Попков Д.О.
за участю секретаря судового засідання Гаркуши О.Л.,
представників:
від боржника – не з`явився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 (вх.1805Д/3) на ухвалу Господарського суду Донецької області від 10.08.2023 (суддя Фурсова  С.М., повний текст складено 14.08.2023) про відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність 
у справі №905/846/23 
за заявою ОСОБА_1 , м.Дружківка Донецької області, 
про неплатоспроможність
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Донецької області із заявою про неплатоспроможність боржника – фізичної особи.
Мотивуючи заяву ОСОБА_1 зазначає про неможливість погашення боргів перед кредиторами через свою неплатоспроможність, у зв`язку із чим просить відкрити провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 .
Ухвалою господарського суду Донецької області від 24.07.2023 заяву ОСОБА_1 було прийнято до розгляду та призначено підготовче судове засідання на 10.08.2023, запропоновано боржнику надати суду додаткові докази, які свідчать про неплатоспроможність.
Ухвалою Господарського суду Донецької області від 10.08.2023 у справі №905/846/23 відмовлено у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 .
Підставою для відмови у відкритті провадження місцевий суд вказав на те,  що ОСОБА_1 не підтверджено належними і допустимими доказами наявність заборгованості перед кредиторами у визначеному заявником розмірі; боржником не дотримано принципу добросовісної поведінки при наданні  повної інформації про майновий стан.
Не погодившись із ухвалою, ОСОБА_1 звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, згідно з якою просить скасувати ухвалу Господарського суду Донецької області від 10.08.2023 у справі №905/846/23, справу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду.
На думку апелянта, оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, з огляду на наступне:
- розглядаючи заяву боржника у підготовчому засіданні, місцевий господарський суд повинен перевірити відповідність поданої заяви вимогам до її форми та змісту згідно зі ст.ст.115, 116 Кодексу України з процедур банкрутства (далі – КУзПБ) та наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність відповідно до ч.4 ст.119 КУзПБ, за відсутності яких суд зобов`язаний відкрити провадження у справі. Господарський суд Донецької області не врахував, що на стадії підготовчого засідання формально не перевіряються ознаки неплатоспроможності боржника. Наведені судом у мотивувальній частині ухвали обставини не можуть слугувати підставами для відмови у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність;
- посилання суду на те, що до заяви боржником не додано інформацію щодо руху основних активів з часу виникнення зобов`язань перед кредиторами, є безпідставним, з огляду на те, що законодавством не встановлено вимоги надавати такі відомості до суду;
- твердження місцевого господарського суду про те, що план реструктуризації боргів не включає можливий дохід від продажу належного боржнику рухомого майна, у даному випадку є передчасним, оскільки боржник не володіє відповідною освітою та не може об`єктивно оцінити вартість будь-якого належного йому майна. Це є компетенцією розпорядника майна, який буде визначений судом;
- усупереч висновкам суду першої інстанції, у боржника відсутній обов`язок долучати до заяви у справі про неплатоспроможність докази вжиття заходів щодо працевлаштування (у розглядуваному випадку з листопада 2022 по серпень 2023);
- посилання суду на те, що боржником не підтверджено, що він у межах об`єктивних можливостей вживає заходів до задоволення вимог своїх кредиторів, у даному випадку є необґрунтованим, оскільки долученими до матеріалів справи документами підтверджено факт фінансової неспроможності боржника задовольнити вимоги кредиторів;
- суд першої інстанції передчасно вирішив подальший хід справи, відмовивши у відкритті провадження та перебравши на себе повноваження керуючого реструктуризацією.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.08.2023 для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Попков Д.О., суддя Стойка О.В.
Рух справи викладено у наявних у матеріалах справи ухвалах суду апеляційної інстанції. Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 02.10.2023, зокрема, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Донецької області від 10.08.2023 у справі №905/846/23 та призначено розгляд означеної апеляційної скарги на 24.10.2023 о 12:00год.  
У зв`язку з хворобою головуючого судді Медуниці О.Є. судове засідання перенесено на 25.10.2023 об 11:30год.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 25.10.2023, у зв`язку із відсутність у суду відомостей про повідомлення апелянта про час і місце судового засідання, розгляд справи №905/846/23 відкладено на 21.11.2023.
У судове засідання 21.11.2023 ОСОБА_1 не з`явився. Поштове відправлення №0600230865679, у якому надсилалась ухвала від 25.10.2023 про відкладення розгляду справи на адресу фактичного проживання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), яка зазначена останнім на першому аркуші апеляційної скарги,  повернуто до суду з відміткою підприємства поштового зв`язку "адресат відсутній за вказаною адресою".
Відповідно до п.4 ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому відділенні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
Згідно з ч.ч.3, 7 ст.120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.
Таким чином, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.
Як убачається з наявної в матеріалах справи довідки про доставку електронного листа, ухвала Східного апеляційного господарського суду від 25.10.2023 про відкладення розгляду справи на 21.11.2023 доставлена 25.10.2023 в кабінет Електронного суду Москаленка Д.О. 
Судова колегія також враховує, що за змістом апеляційної скарги заявник просить розгляд апеляційної скарги здійснювати за його відсутності.
Оскільки судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для реалізації учасником справи своїх процесуальних прав, задовольняючи вищевказане клопотання про розгляд справи за його відсутності, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду зазначає наступне.
Згідно з ч.1 ст.2 КУзПБ провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України. Застосування положень ГПК України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Із введенням в дію 21.10.2019 КУзПБ запроваджено новий правовий інститут, який застосовується щодо врегулювання питання неплатоспроможності фізичної особи, у тому числі фізичної особи-підприємця, та є відмінним (наділеним особливостями) за метою і механізмом реалізації від інституту банкрутства юридичних осіб.
У преамбулі КУзПБ закріплено, що цей Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.
З огляду на виключне право лише боржника - фізичної особи на ініціювання справи про свою неплатоспроможність (ст.116 КУзПБ) цим Кодексом запроваджено "добровільне банкрутство" боржника - фізичної особи, що є правом, яким боржник, у разі дотримання певних вимог, може скористатися задля реструктуризації боргів, їх часткового чи повного прощення (списання), за результатом чого отримати звільнення від боргів і відновити свою платоспроможність.
Аналогічна правова думка викладена у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 26.05.2022 у справі №903/806/20.
Особливості застосування процедури банкрутства до боржника - фізичної особи передбачено Книгою четвертою КУзПБ "Відновлення платоспроможності фізичної особи".
Статтею 113 КУзПБ унормовано, що провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи або фізичної особи – підприємця може бути відкрите  за заявою боржника.
Підстави для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи визначені частиною 2 ст.115 КУзПБ :
2) боржник припинив погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців;
3) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;
4) існують інші обставини, які підтверджують, що найближчим часом боржник не зможе виконати грошові зобов`язання чи здійснювати звичайні поточні платежі (загроза неплатоспроможності).
Порядок та наслідки відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи визначені статтями 119, 120 КУзПБ.
Частиною 1 ст.119 КУзПБ регламентовано, що у підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, з`ясовує наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, а також вирішує інші питання, пов`язані з розглядом заяви.
Отже, завданням підготовчого засідання господарського суду у розгляді заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи є перевірка підтвердження належними та допустимими доказами обставин, що вказані боржником як ознаки його неплатоспроможності чи її загрози.
Водночас, при ініціюванні справи про неплатоспроможність фізичної особи наявність заборгованості чи можливість невиконання грошових зобов`язань найближчим часом має підтверджуватися належними доказами, виходячи з правової природи правовідносин між боржником та кредиторами. Такими доказами можуть бути, серед іншого, судові рішення, правочини, первинні бухгалтерські документи, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення (зокрема банківські виписки, платіжні доручення, видаткові накладні, довідки, листи, протоколи) та будь-які інші докази, що доводять факт наявності боргу, невиконання боржником своїх зобов`язань, а у випадку загрози неплатоспроможності - потенційну можливість такого невиконання.
За наслідками підготовчого засідання господарський суд постановляє ухвалу про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність або про відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність (ч.3 ст.119 КУзПБ).
Частиною 4 ст.119 КУзПБ унормовано, що господарський суд постановляє ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність, якщо:
1) відсутні підстави для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність;
2) боржник виконав зобов`язання перед кредитором (кредиторами) у повному обсязі до підготовчого засідання суду;
3) боржника притягнуто до адміністративної або кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю;
4) боржника визнано банкрутом протягом попередніх п`яти років.

За твердженнями боржника, у останнього наявна заборгованість перед 12 кредиторами на загальну суму 282 243,80 грн. Відповідна інформація відображена у наданому боржником документі «Конкретизований список моїх кредиторів і боржників/з переліком всіх збережених договорів, додатків, умов тощо/». 
На доказ факт заборгованості та розміру суми заборгованості заявник надав роздруківку із сайту Українського бюро кредитних історій (далі – УБКІ).
За змістом ст.3 Закону України "Про організацію формування та обігу кредитних історій": 
бюро кредитних історій - це юридична особа, виключною діяльністю якої є збір, зберігання, використання інформації, яка складає кредитну історію; 
ведення кредитної історії - це діяльність бюро із збирання, оброблення, зберігання, захисту, використання інформації, яка складає кредитну історію; 
кредитна історія - це сукупність інформації про юридичну або фізичну особу, що її ідентифікує, відомостей про виконання нею зобов`язань за кредитними правочинами, іншої відкритої інформації відповідно до Закону; 
користувач бюро - юридична або фізична особа - суб`єкт господарської діяльності, яка укладає кредитні правочини та відповідно до договору надає та має право отримувати інформацію, що складає кредитну історію; 
кредитний звіт - це сукупність інформації про суб`єкта кредитної історії, яка є повним або частковим відображенням його кредитної історії; 
кредитний правочин - це правочин, за яким виникає, змінюється або припиняється зобов`язання фізичної або юридичної особи щодо сплати грошових коштів користувачу протягом певного часу в майбутньому (у тому числі договір страхування або купівлі-продажу майна з відстроченням платежу).
Відповідно до ч.1 ст.5 означеного Закону джерелами формування кредитних історій є: відомості, що надаються Користувачем до Бюро за письмовою згодою суб`єкта кредитної історії відповідно до цього Закону; відомості державних реєстрів, інформація з інших баз даних публічного користування, відкритих для загального користування джерел за винятком відомостей (інформації), що становлять державну таємницю.
Статтею 7 Закону України "Про організацію формування та обігу кредитних історій" визначено перелік інформації, що містить кредитна історія, зокрема: про грошове зобов`язання суб`єкта кредитної історії: відомості про кредитний правочин (номер і дата укладання правочину, сторони, вид правочину); суму зобов`язання за укладеним кредитним правочином; вид валюти зобов`язання; строк і порядок виконання кредитного правочину; відомості про розмір погашеної суми та остаточну суму зобов`язання за кредитним правочином; дату виникнення прострочення зобов`язання за кредитним правочином, його розмір та стадія погашення; відомості про припинення кредитного правочину та спосіб його припинення (у тому числі за згодою сторін, у судовому порядку, гарантом тощо); відомості про визнання кредитного правочину недійсним і підстави такого визнання.
Підстави та порядок надання кредитного звіту визначено у ст.11 означеного Закону. Бюро надають інформацію з кредитних історій у формі кредитних звітів. Кредитні звіти містять усю інформацію з кредитної історії, якщо інші обсяги інформації не передбачені Положенням бюро або договором (ч.1). Бюро надають інформацію, яка складає кредитні історії, виключно користувачам та іншим бюро на підставах, передбачених цим Законом (ч.3). Бюро надають кредитні звіти користувачам за їх запитами на паперовому або електронному носіях на умовах, передбачених цим Законом та договором (ч.4). Кредитні звіти надаються користувачам без права передачі їх або інформації, що міститься в них, третім особам (ч.5).
Згідно зі ст.13 Закону України "Про організацію формування та обігу кредитних історій" суб`єкт кредитної історії має право ознайомитися з інформацією, що міститься у його кредитній історії, а саме: кредитним звітом; інформацією з реєстру запитів (ч.1). Суб`єкт кредитної історії має право ознайомитися з інформацією, що передбачена частиною першою цієї статті, шляхом звернення до бюро у порядку, визначеному Положенням про бюро (ч.2). Бюро зобов`язане надати суб`єкту кредитної історії інформацію, що зазначена у частині першій цієї статті, протягом двох робочих днів з дня отримання від нього відповідного запиту (ч.4).
Отже норми Закону України "Про організацію формування та обігу кредитних історій" не містять положень щодо порядку формування, форми та обов`язкових реквізитів кредитного звіту, наявність яких надавала б можливість ідентифікувати особу, яка відповідальна за його формування, та відповідність даних самій кредитній історії.
За загальним правилом оформлення документації в частині підтвердження відповідності інформації, яку містить певний (конкретний) документ, відомостям, на підставі яких такий документ складений, відповідним належним підтвердженням є підписання документа відповідальною посадовою особою.
Однак, Східним апеляційним господарським судом встановлено, що роздруківка кредитної історії, яка надана боржником на підтвердження наявності договірних зобов`язань, не підписана ані письмово, ані електронним цифровим підписом відповідною посадовою особою Кредитного бюро, а тому не може вважатися доказом у справі, який би підтверджував наявність кредитних зобов`язань, як про те стверджує боржник. 
Правові висновки щодо неналежності, як  доказу у справі про неплатоспроможність фізичної особи - роздруківки з сайту УБКІ щодо кредитної історії боржника, викладені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 08.11.2022 у справі №909/937/21, на яку обґрунтовано послався суд першої інстанції.
Судова колегія звертає увагу, що безпосередньо сам боржник у конкретизованому списку кредиторів і боржників зазначає про те, що надає також дані щодо себе, як суб`єкта кредитної історії УБКІ, станом на 28.06.2023, однак наголошує, що в цих даних не завжди і не вся інформація по боргах є  точною.
Враховуючи означене, судова колегія погоджується з висновком Господарського суду Донецької області про те, що кредитна історія боржника, складена УБКІ, не може бути належним та допустимим доказом наявності грошових вимог у силу ст.77 ГПК України, оскільки обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Отже боржником до заяви не додано первинних документів, що підтверджують факт видачі кредиту і розмір існуючої заборгованості, про що обґрунтовано вказав суд першої інстанції в ухвалі, що оскаржується.Крім того боржник не надав суду доказів на виконання вимог п.2.ч.2 ст.115КУзПБ.
Статтею 116 КУзПБ обов`язок подання документів, на підставі яких виникла заборгованість заявника, покладений безпосередньо на заявника. 

Частиною 4 статті 116 КУзПБ передбачено, що разом із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржник зобов`язаний подати пропозиції щодо реструктуризації боргів (проект плану реструктуризації боргів).
Як вірно зауважено місцевим господарським судом, наданий боржником план реструктуризації боргів не включає можливий дохід від продажу належного боржнику рухомого майна. За змістом плану реструктуризації розмір доходу на місяць - 0 грн. і, відповідно, розмір погашень на місяць - 0 грн.
За твердженнями апелянта, боржник не володіє відповідною освітою, не може об`єктивно оцінити вартість будь-якого належного йому майна та, відповідно, включити можливий дохід від продажу майна до плану реструктуризації боргів.
Судова колегія зауважує, що боржник, який подає заяву про неплатоспроможність, повинен подати проект такого плану, який показує суду та кредиторам можливість відновлення платоспроможності. Отже, боржник самостійно (та/або за підтримки особи, яка володіє відповідними навичками) може проаналізувати свій фінансовий стан та підготувати план для затвердження, який, зокрема, має включати можливий дохід від продажу належного боржнику майна. 
Також пунктом 11 ч.3 ст.116 КУзПБ визначено, що до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додається декларація про майновий стан боржника за формою, затвердженою державним органом з питань банкрутства.
Така форма передбачає також надання інформації про майновий стан членів сім`ї боржника, які визначені ч.5 ст.116 КУзПБ.
Відповідно до ч.5 ст.116 КУзПБ декларація про майновий стан подається боржником за три роки (за кожен рік окремо), що передували року подання до суду заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність. Боржник також подає декларацію про майновий стан за рік, в якому подається заява про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, станом на перше число місяця, що передує місяцю подання заяви до суду.
Інститут надання фізичною особою декларації про майновий стан боржника за останні три роки разом із заявою про визнання її неплатоспроможною обумовлений, передусім, необхідністю визначення обсягів майнових активів боржника з метою ефективного здійснення процедури погашення боргів такої особи, зокрема шляхом їх реструктуризації та подальшого задоволення грошових вимог кредиторів 

Законодавець закріпив у спеціальних нормах КУзПБ принцип добросовісної поведінки боржника - фізичної особи, за яким право на звільнення від боргів та відновлення платоспроможності у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи набуває лише добросовісний боржник, який не за своїм неправомірним умислом потрапив у стан неплатоспроможності, сумлінно виконує обов`язки боржника та не приховує обставин, що можуть вплинути на розгляд справи чи задоволення кредиторських вимог.
Саме такий боржник реалізує право ініціювати провадження у справі про власну неплатоспроможність не на шкоду кредиторам, а для досягнення легітимної мети цього провадження - соціальної реабілітації добросовісного боржника за спеціальною судовою процедурою шляхом реструктуризації заборгованості та/або звільнення від боргів задля відновлення його платоспроможності.
Відповідні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 26.05.2022 у справі №903/806/20 (на яку обґрунтовано послався місцевий господарський суд) та підлягають врахуванню судом апеляційної інстанції при розгляді справи №905/846/23 в силу приписів ч.4 ст.236 ГПК України та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Судова колегія приймає до уваги, що інформацією з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків спростовуються твердження ОСОБА_1 про неотримання заробітної плати протягом липня-листопада 2022. 
Крім того боржником не надано доказів вжиття заходів щодо працевлаштування з листопада 2022 по серпень 2023.
Апелянт наголошує на тому, що у боржника відсутній обов`язок долучати до заяви у справі про неплатоспроможність відповідні докази. Однак, судова колегія зазначає, що вчинення дій із працевлаштування та, відповідно, надання доказів вчинення таких дій може свідчити про добросовісну поведінку боржника спрямовану на відновлення платоспроможності..
Саме тому реалізація обов`язку фізичної особи, яка звернулася до суду за визнанням факту її неплатоспроможності, у тому числі, надавати достовірну інформацію про все наявне майно, зумовлена не тільки формальними вимогами законодавця, а й сутнісним змістом процедур у справах про неплатоспроможність фізичної особи.
Отже, надання декларації про майновий стан є процесуальним обов`язком боржника у провадженнях про неплатоспроможність фізичної особи.
Декларація про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність повинна відповідати принципам повноти та достовірності. Порушення цих принципів може свідчити про недобросовісність або необачність боржника.
Як установлено судом апеляційної інстанції, у Деклараціях ОСОБА_1 про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність за 2020, 2021, 2022 роки та станом на 01.05.2023 у розділі І «Загальні відомості» серед членів сім`ї боржника зазначено мати, батька та брата. Разом з тим, у інших розділах декларацій у більшості граф зазначено, що члени сім`ї інформацію не надали. 
Відповідно до пункту 8 Примітки до Наказу Міністерства юстиції України №2627/5 від 21.08.2019 "Про затвердження форми Декларації про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність" боржник за розділами декларації зазначає всю інформацію про членів сім`ї, яка йому відома та яку він може отримати з офіційних джерел (правовстановлювальні документи, відповідні державні реєстри). 
Відтак, отримання інформації щодо членів сім`ї може здійснюватися боржником альтернативним способом, як безпосередньо від членів сім`ї, так і з офіційних джерел. У свою чергу, боржником не надано доказів виконання обов`язку зі звернення до відповідних офіційних джерел щодо отримання інформації про членів сім`ї, яка йому потрібна була для заповнення розділів декларацій.

Судова колегія також звертає увагу,що з наданої боржником виписки про рух коштів по рахунку № НОМЕР_1 за період з 01.06.2023 по 30.06.2023 вбачаються поповнення даного рахунку на загальну суму 10 416,22 грн. З виписки про рух коштів по картці рахунку № НОМЕР_2 за період з 01.05.2023 по 14.07.2023 вбачається систематичне поповнення даного рахунку шляхом банківських переказів від інших осіб та через банківські термінали самообслуговування на загальну суму 47  791,34  грн. Отже, у період з 01.05.2023 по 14.07.2023 на рахунки ОСОБА_1 здійснено зарахувань на суму щонайменше 58 207,56 грн. (виписок по іншим рахункам за вказаний період матеріали справи не містять). У свою чергу, сума у загальному розмірі 22  597,00 грн. списана по рахунку № НОМЕР_2 за період з 01.05.2023 по 14.07.2023 за операціями Cosmolot.ua та Favbet.ua (українські сайти та платформи для азартних ігор).

Як зазначалося вище за текстом постанови, згідно з положеннями ст.116 КУзПБ обов`язок подання документів, на підставі яких виникла заборгованість заявника, покладений на заявника.
Звертаючись до господарського суду із заявою про відкриття справи про неплатоспроможність, фізична особа - боржник повинна розкрити повну та вичерпну інформацію про загальну суму заборгованості та строк виконання зобов`язань, а також документально підтвердити таку інформацію належними та допустимими доказами у розумінні вимог ст.ст.76-77 ГПК України, що також передбачено пунктами 3, 14 ч.3 ст.116 КУзПБ.
Крім того положення КУзПБ визначають обов`язок боржника у своїй заяві про відкриття справи навести всі обставини неплатоспроможності та документально їх підтвердити.
Отже, боржником не виконано вимог ст.ст. 15;16 КУзПБ при поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство.
Враховуючи те, що у цьому випадку заявник не довів наявності зазначених ним підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, Господарський суд Донецької області дійшов вірного висновку про відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність. 
Разом з тим, відмова у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність в цьому випадку жодним чином не порушує права заявника, оскільки згідно з ч.7 ст.39 КУзПБ відмова у відкритті провадження у справі про банкрутство не перешкоджає повторному зверненню до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство за наявності підстав, встановлених цим Кодексом.

Згідно з постановою Верховного Суду від 26.05.2022 у справі №922/1426/21, на яку посилається скаржник в апеляційній скарзі  - на стадії підготовчого засідання формально не перевіряються ознаки неплатоспроможності боржника, а оцінка реального стану платоспроможності боржника фактично надається судом за наслідком відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, введення процедури реструктуризації боргів боржника, звернення кредиторів до суду із заявами про визнання грошових вимог до боржника, їх розгляду судом, розгляду звіту про результати перевірки декларації боржника, оцінки доказів наданих на підтвердження фінансово-майнового стану боржника.
У справі, на яку посилається скаржник, судом першої інстанції ухвалою від 06.10.2020 було закрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи. Вказане судове рішення було залишено без змін постановами апеляційного господарського суду (від 08.12.2020) та Верховного Суду (від 26.05.2022).
Предметом апеляційного перегляду у справі, що розглядається, є ухвала місцевого господарського суду про відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність. Крім того, слід звернути увагу, що у цій справі, відмовляючи у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи, Господарський суд Донецької області на стадії підготовчого засідання не перевіряв ознаки неплатоспроможності боржника та не надавав оцінку реального стану платоспроможності боржника, а лише надав оцінку відповідності поданої заяви боржника за формою та змістом вимогам ст.ст.115, 116 КУзПБ та наявності підстав для відмови у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність за ч.4 ст.119 КУзПБ.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України". Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У цій справі апелянту було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків Господарського суду Донецької області.
Приймаючи до уваги всі наведені обставини в їх сукупності, судова колегія дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, оскаржуваної ухвали - без змін.
Такий результат апеляційного перегляду з урахуванням приписів ст.129 ГПК України має наслідком покладення витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги на скаржника.
Керуючись ст.ст.129, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Донецької області від 10.08.2023 у справі №905/846/23 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено ст.ст.287 - 289 Господарського процесуального кодексу України.  
Повний текст постанови складено 30.11.2023.

Головуючий суддя                                                                    О.Є. Медуниця

Суддя                                                                                           О.В. Стойка  

Суддя                                                                                           Д.О. Попков