ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

23 жовтня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 216/5861/23	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Дурасової Ю.В. (доповідач),
                               суддів:  Білак С.В., Лукманової О.М.,     
секретар судового засідання Темченко Є.П. 

за участю відповідача ОСОБА_1 ,
представника відповідача адвоката Врадій Л.М.,
представника позивача Булаха Є.Ю.,

          розглянувши в режмі відеоконференції в м. Дніпрі апеляційну скаргу Громадянина російської федерації ОСОБА_1 
на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 07.09.2023 року (головуючий суддя Онопченко Ю.В.)
в адміністративній справі №216/5861/23 за позовом  Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області до відповідача Громадянина російської федерації ОСОБА_1 про продовження строку затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення видворення за межі території України,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Головне управління ДМС України в Дніпропетровській області, звернувся 06.09.2023 до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу з позовом до відповідача  Громадянина російської федерації ОСОБА_1 про продовження строку затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення видворення за межі території України.
В обґрунтування позовних вимог вказано, що рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.03.2023 р. у справі № 216/1638/23 було вирішено затримати та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ОСОБА_1 , 09.12.1985 року нараодження, строком на шість місяців з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України.
Позивачем було вчинено ряд дій щодо ідентифікації відповідача, зокрема:
- 21.03.2023 за вих. №4877.5/134-23 від Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців  та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні було надано лист, в якому зазначено, що громадянином російської федерації ОСОБА_1 надано оригінал паспорта НОМЕР_1 , виданий 28.08.2012 ГК Росії у м.Харкові, терміном дії до 28.08.2017 та свідоцтва про народження НОМЕР_2 , виданого 02.12.1987 Устинівським ВДРАЦС Кіровоградської області;
- 01.05.2023 за вих. №4877.5/256-23 від Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні було надано лист, стосовно щодекадного опитування громадянина РФ ОСОБА_1 з метою отримання інформації, необхідної для ідентифікації та здійснення примусового видворення;
- 28.07.2023 за вих. № 4877.5/546-23 з Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні надійшов лист, стосовно щодекадного опитування громадянина російської федерації ОСОБА_1 з метою отримання інформації, необхідної для ідентифікації та здійснення примусового видворення;
-30.06.2023 ЕУ ДМС у Дніпропетровській області направлено лист за вих. № 1201.17.2-1278/12.3-23 до Міністерства закордонних справ України, щодо можливості ідентифікації осіб, які знаходяться у Миколаївському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на який 14.07.2023 від Міністерства закордонних справ України, надано відповідь про неможливість сприяння в ідентифікації, в зв`язку з відсутністю дипломатичних відносин з російською федерацією;
26.07.2023 ГУ ДМС у Дніпропетровській області до територіальних органів ДМС України направлено лист за вих. № 1201.17/35596-23 щодо перевірки за наявними обліками громадянина російської федерації ОСОБА_1 з метою ідентифікації та видворення за межі території України.
У зв`язку з тим, що належність відповідача до громадянства РФ не встановлена, та для виконання рішення про примусове видворення необхідно проведення додаткових заходів щодо ідентифікації, представник позивача просив продовжити строк затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина РФ   ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном на шість місяців, з 14.09.2023 по 14.03.2024 року включно. 
Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 07.09.2023 року позов задоволено.
Продовжено строк затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , терміном на шість місяців, з 14 вересня 2023 року по 14 березня 2024 року включно.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідач не звертався до територіальних органів ДМС із заявою про визнання його біженцем, або особою, яка потребує додаткового захисту. Зазначив, що в межах даної справи всі ці гарантії дотримані, як під час вирішення питання про затримання відповідача, так і під час вирішення питання про продовження строку його затримання. Суд першої інстанції дійшов висновку, що у зв`язку із неможливістю забезпечити примусове видворення відповідача, а також те, що термін утримання громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 який був затриманий 14.03.2023 р., в Державній установі «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні» спливає, тому необхідно продовжити строк затримання ОСОБА_1 .
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, представником відповідача подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Вказує, що відповідач має матір, яка є громадянкою України та має зареєстроване місце проживання в Україні. Наявність у відповідача міцних соціальних зв`язків, проживання однією сім`єю з цивільно дружиною, тобто наявність у відповідача сім`ї, мети та підстав для подальшого проживання на території України – є підставою для відмови в продовженні його затримання з метою примусового видворення, оскільки це призведене до втручання в право на сімейне життя останнього. Враховуючи факт тривалого і безперервного проживання відповідача на території України, існування житла на території України, законного проживання його матері, намагання відповідача оформити документи щодо його законного перебування на території України. можна дійти до висновку про ненавмисне порушення відповідачем законодавства про правовий статус особи без громадянства, що не свідчить про грубе порушення відповідачем законодавства України, а тому правові підстави для продовження затримання з метою примусового видворення відсутні. Крім того, в апеляційній скарзі вказує, що судом першої інстанції не дано належної оцінки тому факту, що дії відповідача не суперечать інтересам забезпечення безпеки України чи охорони громадського порядку, здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України, про що свідчить відсутність доказів на підтвердження будь-якої протиправної чи аморальної поведінки відповідача протягом його перебування на території України, притягнення до кримінальної відповідальності, окрім притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП.
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
В судовому засіданні позивач, відповідач та його представник свої позиції щодо рішення суду першої інстанції, підтримали. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів апеляційної інстанції виходить з наступного.
Відповідно до ч. 7 ст. 5 КАС України іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи користуються в Україні таким самим правом на судовий захист, що й громадяни та юридичні особи України.
Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 46 КАС України іноземці, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень про затримання іноземця або особи без громадянства чи примусове видворення за межі території України.
Відповідно до статей 9, 29 Загальної декларації прав людини (1948р.) та ст. 9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права (1966р.) ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту.
Статтею 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами і доповненнями) від 04.11.1950р., ратифікованою Верховною Радою України 11.09.1997р., задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, коли здійснюється законний арешт або затримання з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої проводяться процедури депортації або екстрадиції.
Відповідно до ч. 11 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Згідно ч. 12 ст. 289 КАС України про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.
Частиною 13 ст. 289 КАС України визначено, що умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є: 
відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; 
неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.
На думку колегії суддів апеляційної інстанції з системного аналізу зазначених правових норм вбачається, що під час вирішення адміністративного позову про продовження строку затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, обов`язковому дослідженню судом підлягає, зокрема, неможливість ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.
При цьому, на позивача покладено обов`язок висвітлити, які дії або заходи вживалися для ідентифікації іноземця або особи без громадянства.
Слід взяти до уваги, що згідно з вимогами Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 353/271/150 від 23 квітня 2012 р. та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 21 травня 2012 року за № 806/21119, контроль за дотриманням іноземцями та особами без громадянства вимог законодавства здійснюють в межах своєї компетенції територіальні підрозділи Державної міграційної служби України, до повноважень яких віднесено прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, їх документування та здійснення заходів з безпосереднього примусового повернення та примусового видворення за межі України.
Матеріалами справи підтверджується, що рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 14 березня 2023 р. у справі № 216/1638/23 було вирішено затримати та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на шість місяців з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України (а.с. 11-16).
Згідно листа директора Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС» ОСОБА_2 15 березня 2023 року на підставі рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області був поміщений та утримується громадянин рф ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 17).
Позивачем 30.06.2023 року за №1201/17.2-12781/12.3-23 було надіслано звернення до Міністерства закордонних справ України з проханням ідентифікувати громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 23-24).
Листом від 14.07.2023р. за № 71/17-500-82438 Міністерство закордонних справ України повідомило, що через повномасштабну агресію рф проти нашої держави дипломатичні відносини між Україною та росією розірвані. Діяльність посольства та консульських установ держави-агресора та території України припинена. Представлення інтересів рф дипломатичним представництвом третьої держави в Україні не здійснюється. Зазначене унеможливлює надання органами дипломатичної служби України сприяння у підтвердженні особи і документуванні громадян країни - агресора та, відповідно, розгляд направлених до МЗС звернень (а.с. 25).
Відповідач не звертався до територіальних органів ДМС із заявою про визнання його біженцем, або особою, яка потребує додаткового захисту, що підтверджується долученими до позовної заяви листами територіальних органів ДМС (а.с. 27-49).
Стаття 1 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює гарантії, що стосується вислання іноземців.
За змістом цієї норми іноземець, який законно проживає на території держави, не може бути висланий за її межі інакше ніж на виконання рішення, прийнятого відповідно до закону, і повинен мати можливість: 
1.         a) наведення доводів проти свого вислання; 
2.          b) перегляду своєї справи; 
3.          c) представлення з цією метою перед компетентним органом або перед особою чи особами, призначеними цим органом. 
         Іноземець може бути висланий ще до того, як він здійснив свої права, передбачені в підпунктах «a», «b» та «c» пункту 1 цієї статті, коли таке вислання є необхідним в інтересах публічного порядку або ґрунтується на міркуваннях національної безпеки.
В межах даної справи на думку колегії суддів апеляційної інстанції, всі ці гарантії дотримані, як під час вирішення питання про затримання відповідача, так і під час вирішення питання про продовження строку його затримання.
Враховуючи вищенаведене, у зв`язку із неможливістю забезпечити примусове видворення відповідача, а також те, що термін утримання громадянина рф ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який був затриманий 14.03.2023 р., в Державній установі «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні» спливає, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що є підстави для продовження строку затримання ОСОБА_1 . 
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову. 
Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи відповідача спростовуються доводами, викладеними позивачем та нормами законодавства України, що регулює дані правовідносини.
Доводи апеляційної скарги щодо суті спору не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.
Керуючись 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

          Апеляційну скаргу Громадянина російської федерації ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
           Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 07.09.2023 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 23.10.2023 та в силу ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня її прийняття шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
В повному обсязі постанова виготовлена 23.10.2023.
   
Головуючий - суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова