ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7380/23 Справа № 211/533/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Середня  Н.Г. Суддя у 2-й інстанції - Кішкіна І. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Кішкіної І.В.,
суддів Агєєва О.В., Корчистої О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу №211/533/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровське управління регіонального будівництва» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 січня 2022 року (суддя Середня Н.Г., повний текст судового рішення складено 18 січня 2022 року),

в с т а н о в и в :

У січні 2021 року ТОВ «Дніпровське управління регіонального будівництва» звернулося до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до тарифів постачання теплової енергії, ним щомісячно надавалися послуги за адресою відповідачів: АДРЕСА_1 , вказана квартира є трикімнатною, опалювальна площа 73,60 кв.м. Однак відповідачі в повному обсязі оплату за отримані послуги не здійснювали, судовим наказом від 09 вересня 2019 року стягнуто з боржників заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01 серпня 2017 року по 01 серпня 2019 року в сумі 25 202,20 грн. Ухвалою суду від 26 жовтня 2020 року вказаний судовий наказ за заявою боржників скасовано, заборгованість не сплачена. Тому позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за період з 01 жовтня 2017 року по 01 серпня 2019 року за надані послуги з централізованого опалення в сумі 25202,20 грн.
Заочним рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 січня 2022 року позов ТОВ «Дніпровське управління регіонального будівництва» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення задоволено.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровське управління регіонального будівництва» заборгованість за період з 01 жовтня 2017 року по 01 серпня 2019 року за надані послуги з централізованого опалення, що виникла за адресою: АДРЕСА_1 , в сумі 25202,20 грн.
Вирішено питання про судові витрати.
Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 червня 2023 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 січня 2022 року відмовлено.
З вказаним заочним рішенням не погодився відповідач ОСОБА_1 та оскаржив його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати заочне рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 січня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що він не був належним чином повідомлений про розгляд справи, судових повісток про дату, час та місце розгляду справи не отримував, жодних документів від суду не надходило, позовну заяву також не отримував, а тому не знав про її зміст. Вважає вказану обставину достатньою підставою для скасування заочного рішення, оскільки внаслідок неналежного повідомлення скаржника про розгляд справи він не зміг скористатися правами, наданими йому статтями 43, 49 ЦПК України. Зазначив також, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , є непридатною для проживання, а тому ОСОБА_1 з січня 2006 року по теперішній час не проживає у вказаній квартирі, отже він не отримував надані позивачем послуги з постачання теплової енергії та не зобов`язаний їх оплачувати. Вважає, що оскільки провадження у справі відкрито 17 лютого 2021 року, тому строк позовної давності із звернення до суду із цим позовом сплив, тому суд мав відмовити в задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності.
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Дніпровське управління регіонального будівництва» просило апеляційний суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Відповідно до частин 1, 3 статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції справа розглядається за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою, в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно із частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Зважаючи на те, предметом апеляційного оскарження є рішення у справі, ціна позову у якій не перевищує 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд дійшов таких висновків.
У частині 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідно до довідки про зареєстрованих осіб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 13, 20, 21).
Судовим наказом від 09 вересня 2019 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровське управління регіонального будівництва» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення за період з 01 жовтня 2017 року по 01 серпня 2019 року в розмірі 25202,20 грн (а.с. 6).
Постановами державного виконавця Довгнцівського ВДВС у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 07 липня 2020 року відкриті виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровське управління регіонального будівництва» заборгованість в розмірі 25202,20 грн (а.с. 7, 8).
Постановами державного виконавця Довгнцівського ВДВС у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 20 листопада 2020 року виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровське управління регіонального будівництва» заборгованість в розмірі 25202,20 грн закрито у зв`язку із скасуванням судового наказу (а.с. 9, 10).
Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з обґрунтованості заявлених позовних вимог ТОВ «Дніпровське управління регіонального будівництва» до відповідачів, зазначивши, що позивач свої обов`язки з надання послуг з централізованого опалення виконував, проте відповідачами не виконано зобов`язанння з оплати за отримані послуги.
Таке рішення суду першої інстанції є правильним та відповідає нормам матеріального та процесуального права.
Згідно із статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
За частиною 1 статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.
Згідно зі статтею 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення – завчасно. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адресу відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. Днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Встановлено, що ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 лютого 2021 року ТОВ «Дніпровське управління регіонального будівництва» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги централізованого опалення прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.
Згідно з довідок про реєстрацію місця проживання, наданих відділом реєстрації місця проживання громадян Виконкому Довгинцівської районної в місті ради, відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 . Отже, копії документів направлено судом на зареєстровану адресу відповідачів: АДРЕСА_1 .
Поштові повідомлення про вручення поштового відправлення з конвертами були повернуті на адресу суду першої інстанції з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 29, 30, 31).
Відповідно до частини 1 статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Проте, ОСОБА_1 не повідомляв суд про зміну місця свого проживання або місцезнаходження, не цікавився рухом своєї справи в порушення статті 43, 44 ЦПК України.
Тому, посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі щодо неналежного повідомлення про розгляд справи та не надсилання судом на його адресу копій документів не знайшли свого підтвердження та не відповідає фактичним обставинам справи. 
Відповідно до положень частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до частини 1, 2 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони(кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.
Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Даючи оцінку правовідносинам, що склались між сторонами в ході виконання вищевказаного договору, колегія суддів зазначає, що такий за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу, різновидом якого є договір на постачання продукту.
Частинами 1, 2 статті 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Відповідно до пункту 25 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів від 03 жовтня 2007 року № 1198 у договорі зазначається максимальне теплове годинне навантаження за кожним видом і параметром теплоносія на опалення, вентиляцію, кондиціювання, максимальне, середньогодинне і середньодобове теплове навантаження на гаряче водопостачання, а також місячний, квартальний та річний обсяг постачання теплової енергії.
Відповідно до статті 24 Закону України № 2633 від 02 червня 2005 року «Про теплопостачання» споживач теплової енергії зокрема має право на додержання вимог договору та нормативно-правових актів. Крім того, споживач несе відповідальність за порушення умов договору з теплопостачальною організацією, відповідних нормативно-правових актів та виконання приписів органів, уповноважених здійснювати державний нагляд за режимами споживання теплової енергії згідно із законом. Сторони зобов`язуються керуватись цим договором, чинним законодавством України та зокрема, наступними нормативно-правовими актами: Законом України «Про теплопостачання»; Законом України «Про житлово-комунальні послуги»; Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»; Правилами технічної експлуатації електричних станцій і мереж №296 від 13 червня 2003 року; Правилами технічної експлуатації теплових установок і мереж №71 від 14 лютого 2007 року; Правилами користування тепловою енергією, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України №1198 від 03 жовтня 2007 року; Правилами підготовки теплових господарств до опалювального періоду №620/378 від 10 грудня 2008 року; Рішенням виконавчого комітету Криворізької міської ради №343 від 12 жовтня 2011 року.
За розрахунком позивача, розмір заборгованості на надані послуги становить 25202,20 грн. Вказаний розмір заборгованості відповідачем не спростовано.
Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Враховуючи наведене вище, апеляційний суд погоджується з висновком суду, оскільки обов`язок відповідача як споживача теплової енергії випливає з прямих умов договору та дає право для застосування позивачем штрафу у разі їх порушення останнім, не залежно від додаткових узгоджень «іншого ніж встановлено договором приєднаного (максимального) теплового навантаження» та не потребує надання будь-яких доказів того, що відповідачем отримувалось більше теплової енергії, ніж передбачено договором.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що вимоги позовної заяви є обґрунтованими, такими що відповідають обставинам справи, а тому рішення суду першої інстанції у даній справі прийнято з додержанням норм матеріального права.
Доводи апеляційної скарги щодо пропуску строку позовної давності суд вважає безпідставними з огляду на наступне.
Відповідно до положень статей 256-257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Відповідно до частини 3 та 4 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1 статті 261 ЦК України).
Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Згідно із статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.
Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, які відбулися у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (No.2), № 66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року).
Значення позовної давності полягає в тому, що цей інститут забезпечує визначеність та стабільність цивільних правовідносин. Він дисциплінує учасників цивільного обігу, стимулює їх до активності у здійсненні належних їм прав, зміцнює договірну дисципліну, сталість господарських відносин.
Оскільки належним чином повідомлені відповідачі, зокрема і скаржник ОСОБА_1 , із заявою про застосування строку позовної давності до суду першої інстанції не зверталися, тому у суду першої інстанції були відсутні підстави для застосування такого строку під час ухвалення судового рішення.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність. Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.
Отже, аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів та незгоди з висновками суду по їх оцінці. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційні скарги без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для скасування судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги відсутні, а тому апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційні скарги підлягає залишенню без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.
Керуючись статтями 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Заочне рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 січня 2022 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 13 грудня 2023 року.

Судді                                                                         І.В. Кішкіна

О.В. Агєєв

О.І. Корчиста