КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД
                                    
Апеляційне провадження                                            
№ 22-ц/824/12557/2023                                                                         
 
П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М          У К Р А Ї Н И
 
08 грудня 2023 року                                                                        місто Київ
                                                                                            справа № 757/10425/21-ц
                               
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:   головуючого судді: Борисової О.В.
                       суддів: Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.
                       
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 30 червня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Остапчук Т.В., у справі за позовом Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
 
В С Т А Н О В И В:
 
У лютому 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь:
заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 28037,69 грн.;
інфляційні втрати у розмірі 3107,70 грн. за період з 01 серпня 2018 року по 29 лютогог 2020 року;
3% річних у розмірі 1608,02 грн. за період з 01 серпня 2018 року по 29 лютогог 2020 року.
В обґрунтування вимог посилався на те, що актом прийому-передачі житлово-офісний комплекс з підземним паркінгом за адресою: АДРЕСА_1 передано на обслуговування КП «Житло-сервіс».
Вказував, що 14 липня 2017 року між сторонами укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, предметом якого є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у будинку  АДРЕСА_1 .   
Зазначав, що Розпорядженням Печерської РДА в місті Києві №422 від 14 серпня 2017 року закінченому будівництвом об`єкту «Будівництво житлового будинку (доступне житло) для працівників медичних закладів комунальної власності АДРЕСА_1 » присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_2 .
Вказував, що в результаті невиконання відповідачем своїх обов'язків по оплаті наданих позивачем житлово-комунальних послуг з утримання будинку і прибудинкової території у ОСОБА_1 станом на 21 листопада 2019 року утворилась заборгованість у розмірі 28037,69 грн.
Вважає, що вказаний борг відповідач відповідно до вимог ст.625 ЦК України має сплатити з урахування індексу інфляції та 3% річних.
Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 30 червня 2022 року позов КП з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» задоволено.
Стягнутоз  ОСОБА_1 на користь КП з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 28037,69 грн., суму інфляційних збитків - 3107,70 грн., 3% річних у розмірі 1608,02 грн., судовий збір в сумі 2270 грн. та витрати на правову допомогу у сумі 1500 грн.            
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просила рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову КП з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс».
В обґрунтування вимог посилалася на те, що позивач вказав про те, що прийняв будинок по АДРЕСА_2 на обслуговування відповідно до акта приймання-передачі, однак дата на вказаному акті не вказана, а тому момент передачі будинку на обслуговування встановити неможливо.
Вважає, що згідно з нормами чинного законодавства, порядок передачі будинку від забудовника до обслуговуючої організації було порушено, оскільки КП «Житло-Сервіс» не мало повноважень приймати такий будинок без проведення конкурсу.
Вказувала, що у договорі, укладеному сторонами 14 липня 2017 року №543, на який посилається позивач, відсутні істотні умови щодо переліку житлових послуг, тарифів та їх складові на кожну з цих послуг, порядок перерахунків розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості та інші.
Зазначала, що договір про надання житлово-комунальних послуг, укладений КП «Житло-сервіс», що приступило до господарської діяльності в житловому будинку по АДРЕСА_2 без проведення конкурсних процедур, з порушенням без зазначення всіх істотних умов договору, є фактично недійсним.
Вважає, що позивач незаконно нарахував плату за теплопостачання, оскільки як вбачається з договору, укладеного сторонами плата за теплопостачання не передбачена, а КП «Житло-Сервіс» не є ліцензійним виконавцем послуг з теплопостачання.
Посилалася на те, що позивач при розрахунку заборгованості за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій по квартирі АДРЕСА_3 не обґрунтував підстав нарахування відповідачу заборгованості з липня 2017 року до березня 2018 року, враховуючи той факт, що тариф на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлений розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №211 лише 12 лютого 2018 року та зареєстроване в головному територіальному управлінні юстиції у місті Києві 27 лютого 2018 року й опубліковане в газеті «Хрещатик» 28 лютого 2018 року.
Вказувала, що з розрахунку позивача не вбачається на підставі якого тарифу нараховано відповідачу заборгованість за період з квітня 2018 року до листопада 2019 року.
Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
У порядку ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Тому, розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.
З`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості.
Проте, колегія суддів не погоджується в повній мірі з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, актом прийому-передачі житлово-офісний комплекс з підземним паркінгом за адресою: АДРЕСА_1 передано на обслуговування КП «Житло-сервіс» від КП «Спецжитлофонд».
Розпорядженням Печерської РДА в місті Києві №422 від 14 серпня 2017 року закінченому будівництвом об`єкту «Будівництво житлового будинку (доступне житло) для працівників медичних закладів комунальної власності АДРЕСА_1 » присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_2 .
Як вбачається з статуту КП з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс»його метою діяльності є задоволення потреб фізичних та юридичних осіб щодо забезпечення експлуатації та або ремонту житлових і нежитлових приміщень, будинків і споруд, комплексів житлових споруд,  а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил отримання прибутку від своєї діяльності, замовлення нового будівництва, реконструкції, капітального ремонту.
Відповідно до п.2.2.1 Статут предметом діяльності підприємства є надання житлово-комунальних послуг споживачам відповідно до укладених договорів.
14 липня 2017 року між КП з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» та власником квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_1 укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, предметом якого є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у будинку  АДРЕСА_1 , а споживач забезпечує своєчасну оплату цих послуг за встановленим тарифом у строки та на умовах, передбачених цим договором.
Згідно з п.2 вказаного договору виконавець надає послуги відповідно до встанволеного рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структур, періодичності та строків надання послуг.
У п.3 договору сторони погодили, що у разі зміни тарифів, їх структури сторони, для виконання умов цього договору, керуються тарифами на послуги з моменту введення в дію встановленого рішенням органу місцевого самоврядування змінених тарифу, його структури. Про дату зміни тарифів послуги виконавець сповіщає споживача відповідно до «Порядку доведення до споживачів інформації про перелік житлово-комунальних послуг, структуру цін/тарифів, зміну цін/тарифів з обґрунтуванням її необхідності та про врахування відповідної позиції територіальних громад», затвердженого наказом Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 30 липня 2012 року №390 та зареєстрованого в МЮ України за №1380/21692 від 16 серпня 2012 року.
Відповідно до п.4 вищевказаного договору у разі прийняття органом місцевого самоврядування рішення про встановлення первинного тарифу для будинку АДРЕСА_1 на рівні, нижчому, чим було доведено до мешканців за попереднім тарифом, який застосовано у цьому договорі, виконавець здійснює перерахунок плати за послуги з утримання будинку та прибудинкової території з початку нарахування:
у разі внесення плати за цим договором до 20 числа, що настає за розрахунковим 8,93 гривень/кв.м;
у разі внесення плати за цим договором після 20 числа, що настає за розрахунковим 9,65 гривень/кв.м.
Таким чином, між сторонами виникли договірні відносини на підставі підписаного договору.
Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.1 ст.15 та ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-IV (який був чинний на час виникнення спірних правовідносин) визначені права та обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, за якими споживач, зокрема, має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, та зобов`язаний оплачувати їх у строки, встановлені договором або законом.
09 листопада 2017 року набув чинності Закон України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII на підставі якого втратив чинність Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-IV.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Статтями 7, 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, за якими споживач, зокрема, має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, та зобов`язаний оплачувати їх у строки, встановлені договором або законом.
Згідно з ч.1 ст.9 вказаного Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
В порядку п.2 ч.3 ст.4 Закону до повноважень органів місцевого самоврядування належить, зокрема, встановлення цін/тарифів на комунальні послуги відповідно до закону
Статтею 10 зазначеного Закону визначено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.
Відповідно до ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором про надання послуг у останнього виникла заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг, яка станом на 21 листопада 2019 року становить 28037,69 грн.
На підтвердження вказаного позивач надав рахунок-попередження по квартирі АДРЕСА_3 , з якого вбачається, що ОСОБА_1 була нарахована заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги, а саме:
за послуги з утримання будинків та прибудинкової території у розмірі 21904,89 грн.;
за централізоване опалення у розмірі 6760,76 грн.
В апеляційній скарзі представник позивача вказувала на те, що позивач незаконно нарахував плату за теплопостачання, оскільки як вбачається з договору, укладеного сторонами плата за теплопостачання не передбачена, а КП «Житло-Сервіс» не є ліцензійним виконавцем послуг з теплопостачання.
У ч.1 ст.13 ЦПК України  визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України).
Згідно з ст.83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, позивач не надав доказів того, що він є ліцензійним виконавцем послуг з теплопостачання та того, що останній надавав послуги з теплопостачання зокрема у будинку за адресою: АДРЕСА_2 .
Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами представника відповідача про те, що позивач безпідставно нарахував ОСОБА_1 плату за теплопостачання по квартирі АДРЕСА_4 , отже у задоволенні вимог про стягнення заборгованості за централізоване опалення у розмірі 6760,76 грн. слід відмовити за недоведеністю.
Перевіряючи доводи щодо нарахування заборгованості за послуги з утримання будинків та прибудинкової території, колегія суддів виходить з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що між сторонами було укладено договір про надання послуг зутримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 14 липня 2017 року, в якому сторони погодили усі істотні умови, зокрема, умови щодо зміни тарифів. 
В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач в установленому законом порядку оскаржував зазначений вище договір, отже договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 14 липня 2017 року є діючим, волевиявлення сторін було вільним.
А відтак, доводи апеляційної скарги про те, що у договорі, укладеному сторонами 14 липня 2017 року №543, на який посилається позивач, відсутні істотні умови щодо переліку житлових послуг, тарифів та їх складові на кожну з цих послуг, порядок перерахунків розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості та інші, спростовуються умовами вказаного договору.
При цьому, в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач звертався до позивача з претензіями щодо ненадання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій чи надання послуг неналежної якості або щодо  відмови від отримання житлово-комунальних послуг, які надавались позивачем.
З рахунку-попередження вбачається, що у зв`язку з несплатою відповідачем коштів за надані йому послуги з утримання будинків та прибудинкових територій у останнього станом на 21 листопада 2019 року виникла заборгованість у розмірі 21276,93 грн. (21904,89 грн. (заборгованість) - 627,96 грн. (перерахунки мин.періодів та субсидії)), яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь позивача.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що згідно з нормами чинного законодавства, порядок передачі будинку від забудовника до обслуговуючої організації було порушено, оскільки КП «Житло-Сервіс» не мало повноважень приймати такий будинок без проведення конкурсу, колегія суддів відхиляє, оскільки вони не впливають на вирішення спору, так як послуги позивачем надавалися, а відповідач їх отримував. Доказів протилежного відповідач не надав.
Також відповідач не надав свого контррозрахунку.
Позивач у позовній заяві просив стягнути з відповідача суму боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України.
Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц.
З огляду на те, що відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання, вінна вимогу позивача повинен сплатити інфляційні втрати та 3% річних від простроченої суми.
Відповідно до п.6 договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 14 липня 2017 року розрахунковим періодом є календарний місяць. Платежі вносяться споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахункоим.
А відтак, з 21 числа кожного місяця відповідач вважається таким, що прострочив грошове зобов`язання.
Розрахунок 3% річних проводиться за формулою: RPS=S*Q*V/D/100, де S - сума заборгованості, Q- кількість днів прострочки, V-3%, D - кількість днів у році, 100 - 100%.
Так, 3% річних з суми заборгованості за кожен місяць за період з 01 серпня 2018 року до 29 лютого 2020 року становить 512,21 грн.
Розрахунок інфляційних втрат проводиться за такою формулою: IV=(S*I / 100 - S) * Q / DM, де S - сума заборгованості, I- індекс інфляції, Q- кількість днів прострочки, DM - кількість днів у місяці, 100 - 100%.
Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати в розмірі 448,10 грн. за період з 01 серпня 2018 року до 29 лютого 2020 року.
На вказане вище суд першої інстанції уваги не звернув, а відтак рішення Печерського районного суду міста Києва від 30 червня 2022 року підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову КП «Житло-Сервіс».
Згідно з ч.ч.2-4 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
На підтвердження вимог про стягнення витрат на правову допомогу позивачем було надано: договір №3-20 про надання правової допомоги від 08 січня 2020 року, укладений між КП з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» та АО «ШЕНЛІ», детальний опис суми судових витрат, акт виконаних робіт за 30 квітня 2020 року, вартість послуг за квітень 2020 року, копію виписки з банківського рахунку.
Згідно з  ч.ч.1, 2, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Отже, витрати на правову допомогу підтверджені належним чином у розмірі 1500 грн., однак стягуються пропорційно до задоволених вимог.
Виходячи з положень ст.141 ЦПК України колегія суддів вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору у розмірі 1541,10 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 1018,35 грн. пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, а з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 1093,34 грн. 
Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.
 
Рішення Печерського районного суду міста Києва від 30 червня 2022 року - скасувати та ухвалити нове.
 
Позов Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
 
Стягнути з ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс», місцезнаходження: місто Київ, вул. Дніпровська Набережна, 25-Б, код ЄДРПОУ 31025659 заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 21276 грн. 93 коп, інфляційні втрати у розмірі 448 грн. 10 коп., 3% річних у розмірі 512 грн. 21 коп., витрати на правову допомогу у розмірі 1018 грн. 35 коп. та судовий збір у розмірі 1541 грн. 10 коп.
 
В решті позовних вимог відмовити.
 
Стягнути з Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс», місцезнаходження: місто Київ, вул. Дніпровська Набережна, 25-Б, код ЄДРПОУ 31025659 на користь ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 судові витрати у розмірі 1093 грн. 34 коп. понесені за подачу апеляційної скарги.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.
   
Головуючий:
 
Судді: