П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2023 року 
м. Рівне

Справа № 569/8949/22
Провадження № 22-ц/4815/1210/23

Головуючий у Рівненському міському суді 
Рівненської області: суддя Ковальов І.М.
Рішення суду першої інстанції проголошено 
(вступна і резолютивна частини)
о 16 год. 16 хв. 04 вересня 2023 року у м. Рівне 
Рівненської області
Дата складення повного тексту рішення: не зазначено

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
головуючий: суддя Хилевич С.В. 
судді: Ковальчук Н.М., Шимків С.С.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 04 вересня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення розміру аліментів, 
в с т а н о в и в:
У липні 2022 року в суд звернулася ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_1 про визначення розміру аліментів. Мотивуючи свої вимоги, зазначала, що рішенням Рівненського міського суду від 16 листопада 2011 року стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання спільних неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу) до досягнення старшою дитиною повноліття. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 сторін досяг повноліття, тому аліменти на його утримання відповідач вже не сплачує. Після 20 березня 2022 року на утримання дитини ОСОБА_4 відповідачем сплачуються аліменти у розмірі 1/6 частки від його заробітку. 
З наведених мотивів просила визначити розмір аліментів, що стягуються за рішенням Рівненського міського суду від 16 листопада 2011 року у справі №2-6358/11 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. 
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 04 вересня 2023 року позов задоволено. 
Визначено розмір аліментів, що стягуються за рішенням Рівненського міського суду від 16 листопада 2011 року в цивільній справі №2-6358/11 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 .
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. 
На рішення суду ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, де він покликався на те, що судове рішення ухвалено з порушенням норм матеріального права, неповнотою з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи.
На її обґрунтування зазначав про неврахування судом того, що він сплачує аліменти як на дочку ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), так і на сина ОСОБА_3 у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу), у зв`язку з чим відрахування від його заробітку (доходу) становить майже 42%, що значно перевищує встановлений розмір на утримання двох дітей. Судом не взято до уваги, що на його утриманні перебуває ОСОБА_5 , з якою він проживає однією сім`єю і яка на даний час перебуває у соціальній декретній відпустці та доглядає їхнього спільного сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Крім того, на його утриманні знаходяться батьки, які є пенсіонерами. Оскільки ОСОБА_5 у 2019 році уклала договір фінансового лізингу, то на даний час вони разом сплачують відповідні щомісячні платежі. Стверджував, що враховуючи зазначене він не має можливості сплачувати встановлений судом розмір аліментів на неповнолітню дочку сторін спору.
З викладених підстав просив змінити рішення суду першої інстанції в частині розміру аліментів та стягнути з нього на корись позивача аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. 
У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначала, що відповідачем не надано до суду будь-якої інформації про його фінансове становище, тобто ним не підтверджено неможливість сплачувати аліменти на утримання дочки. Також не доведено, що його батьки пенсіонери потребують сторонньої фінансової допомоги. ОСОБА_1 не є стороною договору лізингу, на який він покликається, а в самому договорі зазначено, що на момент його укладення ОСОБА_5 в шлюбі не перебуває та не проживає з іншою особою однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Вважає, що судом було повно та всебічно досліжено обставини, що мають значення для справи, висновки суду відповідають обставинам справи, а рішення суду є законним та обґрунтованим, тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення. 
Як встановлено судом, і ці обставини учасниками справи не заперечуються, сторони від шлюбу мають двох спільних дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Цей факт підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції від 16 квітня 2004 року, актовий запис №739, та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції від 06 квітня 2009 року, актовий запис № 841 (а.с. 8,10). 
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 16 листопада 2011 року у цивільній справі №2-6358/11 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволено. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення старшою дитиною повноліття, починаючи з дня пред`явлення позову – 11 жовтня 2011 року.
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 22 вересня 2022 року у цивільній справі № 569/8929/22 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина, який продовжує навчання, задоволено. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частки усіх видів доходу (заробітку) відповідача щомісячно, починаючи з 05 липня 2022 року і до досягнення ОСОБА_3 двадцяти трьох років або закінчення ним навчання. 
З довідки Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 26 жовтня 2017 року № 3584 видно, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Тобто дочка сторін - ОСОБА_4 зареєстрована та проживає разом з матір`ю. 
У частині першій ст. 3, ст.ст. 18, 27 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. 
Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі ст.ст. 7, 141, 150, 155, 180, 181, 182, 183, 192 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. 
Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. 
Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. 
Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.
Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.
У поданій скарзі відповідач просить врахувати, що він сплачує аліменти на спільного з позивачем повнолітнього сина – ОСОБА_3 , який продовжує навчання, а на його утриманні перебуває ОСОБА_5 , з якою проживає однією сім`єю, вона на даний час перебуває у соціальній декретній відпустці і доглядає їхнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Проте апеляційний суд звертає увагу на те, що батько зобов`язаний вживати всіх необхідних заходів для забезпечення гідних умов проживання й розвитку своїх дітей.
При цьому обов`язок батьків утримувати свою дитину до її повноліття та забезпечувати в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідні для розвитку дитини, має бути виконаний батьками з урахуванням принципу якнайкращого забезпечення інтересів дитини.
Забезпечення цих інтересів має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за дитину, насамперед для її батьків.
В постанові Верховного Суду у справі № 565/2071/19 від 16 вересня 2020 року зазначено, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження дітей в іншому шлюбі, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.
Покликання ОСОБА_1 на те, що на його утриманні перебувають батьки, які є пенсіонерами за віком, апеляційний суд не бере до уваги, адже він не підтвердив належними і допустимими доказами факт матеріального утримання ним батьків та розмір фінансових витрат, які він здійснює на їх утримання.
Колегія суддів також зауважує, що звертаючись до суду з апеляційною скаргою відповідачем не долучено до неї будь-яких доказів про його матеріальний стан (працевлаштування, розмір заробітної плати, будь-які інші доходи або витрати), не було надано такиж доказів і до суду першої інстанції. Тому встановлений судом розмір аліментів для ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_4 відповідає засадам справедливості, добросовісності та розумності з огляду на відсутність істотних обставин, які могли б впливати на виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, та беручи до уваги, що платник аліментів є працездатною особою і має задовільний стан здоров`я, а тому в змозі сплачувати аліменти з урахуванням інтересів та потреб саме дитини.
Цей розмір є необхідним для забезпечення належних умов для її фізичного, розумового, морального та соціального розвитку. 
Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.
За правилами доказування, встановленими ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторін, суд не може збирати докази за власною ініціативою. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 78 ЦПК України).
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст. 81 ЦПК України).
Тому сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Тобто доказування є юридичним обов`язком сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
З метою посилення захисту права дитини на належне утримання перенесено тягар доказування на платника аліментів, однак обставин, які унеможливлюють стягнення аліментів у меншому розмірі, заявник не підтвердив.
Решта доводів апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки вони не спростовують правильність висновків суду при ухваленні оскаржуваного судового рішення. 
При цьому слід роз`яснити, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.
Приходячи до переконання про залишення апеляційної скарги без задоволення, колегія суддів бере до уваги також положення практики Європейського суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення від 27 вересня 2001 року у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", пункт 32). Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення у справах Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).
Справедливість, добросовісність та розумність згідно із пунктом 6 ст. 3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства. 
Підставою для залишення оскаржуваного рішення без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при його ухваленні.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд 
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 04 вересня 2023 року – без змін. Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:                                          С.В. Хилевич

Судді:                                                                 Н.М. Ковальчук

                С.С. Шимків