ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2023 року          м.Дніпро         Справа №  904/352/23
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого судді:  Верхогляд Т.А.( доповідача),
суддів Паруснікова Ю.Б., Чередка А.Є. 
секретар судового засідання Зелецький Р.Р.
за участю учасників справи
від скаржника: Артемов Я.В., головний державний інспектор, посвідчення № 001558  від 20.12.2022 року;
від скаржника: Олійник Д.С., представник;
інші сторони  в судове засідання не з`явились
розглянувши апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 12.06.2023 року (повний текст ухвали складено 19.06.2023 року, суддя Мартинюк С.В.) у справі № 904/352/23  
за заявою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, м.Дніпро
до боржника Комунального підприємства Дніпродзержинської міської ради "Комсервіс", м.Кам`янське 
про визнання грошових вимог,-

                                                  ВСТАНОВИВ:

          Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 12.06.2023 року у справі №904/352/23 визнано грошові вимоги Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до боржника на суму: 3 черга – 833 719,09 грн. (вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів); 6 черга – 711 124,05 грн. (пеня). Решту вимог відхилено.
          Ухвала місцевого господарського суду мотивована тим, що заборгованість в загальному розмірі 1 544 843,14 грн. підтверджена рішеннями Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.04.2019 по справі № 160/9701/18 та від 24.04.2023 по справі №160/2264/23. Заборгованість у розмірі 348 007,56 грн., яка виникла до 18.03.2017, є безнадійною заборгованістю та підлягає списанню. 
          Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким визнати грошові вимоги Головного управління ДПС у Дніпропетровській області у повному обсязі. 
          В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначає, що:
- відхилені грошові вимоги є вимогами щодо сплати грошового зобов`язання з ЄСВ на загальну суму 348 008,22 грн. (основного платежу у розмірі 285  840,33 грн.; штрафні санкції у розмірі 33  384,29 грн., пеня у розмірі 28  782,94 грн.);
- відповідно до ч.7 ст.25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" сума недоїмки не підлягає списанню, зокрема, в разі укладення з платником єдиного внеску мирової угоди відповідно до вимог  Закону України  "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", крім випадків повної ліквідації юридичної особи або смерті фізичної особи, визнання її безвісно відсутньою, недієздатною, оголошення померлою та відсутності осіб, які відповідно до цього Закону несуть зобов`язання із сплати єдиного внеску;
- відповідно до ч.16 ст.25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.
          Враховуючи викладене, на думку скаржника, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про безнадійність боргу з ЄСВ.
          У відзиві на апеляційну скаргу арбітражний керуючий Карабань К.Б. просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.
          В обґрунтування своєї правової позиції арбітражний керуючий посилається на те, що з 18.03.2020 (у тому числі у період воєнного стану) податковими органами визнається безнадійним та списується податковий борг, строк давності (1095 днів) щодо якого минув до 17.03.2020 включно. 
          Крім того, відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі №917/399/15 від 02.11.2021, при розгляді грошових вимог контролюючого органу до боржника як платника податків, заявлених на підставі податкових-повідомлень-рішень, прийнятих за наслідками проведення податкових перевірок боржника, господарський суд має перевірити дотримання контролюючим органом спеціального строку позовної давності для заявлення стягнення з боржника податкового боргу, який пунктом 102.4 ст.102 Податкового кодексу України встановлено у 1095 календарних днів з дня його виникнення і застосування якого є імперативним. У разі спливу 1095-денного строку з дня виникнення податкового боргу такий борг (в тому числі пеня та штрафні санкції) визнається безнадійним та підлягає списанню, а отже з того часу контролюючий орган не має права вживати жодних заходів щодо списання такої суми боргу.
           16.10.2023 року у судове засідання з`явилися представники скаржника, які надали відповідні пояснення.
          Інші учасники справи наданим їм процесуальним правом не скористалися та не забезпечили у судове засідання явку повноважних представників, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
          Арбітражний керуючий Карабань К.Б. у поданому клопотанні просить здійснювати розгляд справи за її відсутності.
          Враховуючи, що апеляційним господарським судом не визнавалася явка учасників справи в судове засідання обов`язковою, а неявка представників сторін не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу по суті за їх відсутністю. 
          Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
          З матеріалів справи вбачається, що 17.01.2023 року на електронну пошту господарського суду Дніпропетровської області від Товариства з обмеженою відповідальністю "Модус Операнді" надійшла заява про відкриття  провадження у справі про банкрутство Комунального підприємства Дніпродзержинської міської ради "Комсервіс" на підставі  ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства.
          Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 06.02.2023 року прийнято заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Модус Операнді" про відкриття провадження у справі про банкрутство КП Дніпродзержинської міської ради "Комсервіс" до розгляду в підготовчому засіданні.
          Ухвалою господарського суду від 07.03.2023 року відкрито провадження у справі №904/352/23 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Модус Операнді" про визнання банкрутом КП Дніпродзержинської міської ради "Комсервіс"; введено процедуру розпорядження майном боржника строком на сто сімдесят календарних днів до 24.08.2023; призначено розпорядником майна боржника - КП Дніпродзержинської міської ради "Комсервіс" арбітражного керуючого Карабань К.Б.; призначено попереднє засідання суду на 02.05.2023 року о 10:00 год.
           07.03.2023 року на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет за №70190 господарським судом Дніпропетровської області здійснено офіційне оприлюднення повідомлення про порушення провадження у справі про банкрутство КП Дніпродзержинської міської ради "Комсервіс".
           06.04.2023 року до господарського суду через систему "Електронний суд" надійшла заява Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання грошових вимог до боржника в розмірі 1 892 851,36 грн.
          Вказана заява мотивована посиланням на наявність у боржника податкового боргу у сумі 1 892 851,36 грн. (основний платіж - 1 119 559, 42 грн., штрафні санкції – 568 170,66 грн. та пеня - 205 121, 66 грн.).
          Заявник вказував наступні заборгованості КП Дніпродзержинської міської ради "Комсервіс": 
- по податку на додану вартість сумі 536 688,24 грн., у тому числі податковий борг з основного платежу в сумі 384 742,88 грн., по штрафних санкціях в сумі 99 823,43 грн., заборгованість по пені в сумі 52 121,93 грн.;
- по військовому збору в сумі 21 187,59 грн., у тому числі податковий борг з основного платежу в сумі 7 007,81 грн., по штрафних санкціях в сумі 13 437,38 грн., по пені - 742,40 грн.;
- по податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами із доходів платника податків у вигляді ЗП в сумі 596 522,74 грн., у тому числі податковий борг з основного платежу в сумі 207 494,76 грн., по штрафних санкціях в сумі 309 990,58 грн., по пені – 79 037,40 грн.; 
-  по податку на прибуток в сумі 200 689,14 грн., у тому числі податковий борг з основного платежу в сумі 166 148,75 грн., по штрафних санкціях в сумі 2 040,00 грн., заборгованість по пені в сумі 32 500,39 грн. 
- по частині чистого прибутку в сумі 84 931,22 грн., у тому числі з основного платежу 58396,00 грн., по штрафних санкціях 14 599,00 грн., по пені - 11936,22 грн.;
- по адміністративним штрафам та іншим  санкціям за відчуження  майна, яке перебуває у податковій заставі в сумі 91784,00 грн., нараховані штрафні санкції згідно податкового повідомлення-рішення № 0050045560 від 03.08.2020 року. 
          Також заявник вказував, що за КП ДМР “Комсервіс” обліковується заборгованість з ЄСВ в сумі 348 007,56 грн. у тому числі:
- з основного платежу в сумі 285 840,33 грн., яка виникла з 20.11.2015 року внаслідок несплати зобов`язань на підставі наданих розрахунків: №1525784306 від 20.11.2015 на суму 24902,76 грн., №1526310171 від 08.12.2015 на суму 22871,32 грн., № 1600917845 від 13.01.2016 на суму 24440,79 грн., №1606086 від 22.02.2016 на суму 16054,15 грн., №1607267387 від 17.03.2016 на суму 15209,48 грн., №1608448572 від 11.04.2016 на суму 14595,39 грн., №1611090258 від 18.05.2016 на суму 15973,99 грн., №1612676|17 від 17.06.2016 на суму 17699 грн., №169127590459 від 22.07.2016 на суму 23570,81 грн.. №9149894108 від 19.08.2016 на суму 13506,94 грн, №9162587280 від 08.09.2016 на суму 15015,59 грн., №9186309297 від 07.10.2016 на суму 14840,42 грн.., №9213529318 від 10.11.2016 на суму 18690,51 грн., №9243703329 від 16.12.2016 на суму 14142,87 грн, №9258371332 від 05.01.2017 на суму 14593,19 грн., №013215770 від 08.02.2017 на суму 12670,84 грн., №9032684159 від 03.03.2017 на суму 7062,21 грн.;
- по штрафним санкціям в сумі 33 384,29 грн. та пені в сумі 28782,94 грн, яка виникла 26.10.2015 та 19.12.2016 внаслідок несплати нарахованих контролюючим органом зобов`язань на підставі: рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску №0023891705 від 05.10.2015 року та №0029851302 від 28.11.2016 року відповідно.
          Розпорядником майна заявлені грошові вимоги в розмірі 1 787 710, 99 грн. визнано як безнадійні та такі, що підлягають списанню.
          Предметом апеляційного перегляду є ухвала господарського суду, постановлена за результатами розгляду грошових вимог органу державної податкової служби в частині відмови у визнанні вимог щодо заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на загальну суму 348 007, 56 грн.
          Зміст оскаржуваної ухвали свідчить про те, що судом першої інстанції відхилено вимоги податкового органу в частині заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на загальну суму 348 007,56 грн., як безнадійну заборгованість, що підлягає списанню на підставі ст.101 Податкового кодексу України.
          Вирішуючи питання про наявність або відсутність підстав для визнання грошових вимог податкового органу до боржника в частині заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на загальну суму 348 007,56 грн, колегія суддів враховує наступне:
          З моменту відкриття провадження у справі пред`явлення конкурсними та забезпеченими кредиторами вимог до боржника та їх задоволення можуть здійснюватися лише у порядку, передбаченому цим Кодексом, та в межах провадження у справі; пред`явлення поточними кредиторами вимог до боржника та їх задоволення можуть здійснюватися у випадку та порядку, передбачених цим Кодексом (частина чотирнадцята статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства).
          У справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору (постанови Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17).
          При цьому, розглядаючи кредиторські вимоги, суд має належним чином дослідити сукупність поданих заявником доказів (договори, накладні, акти, судові рішення, якими вирішено відповідний спір, тощо), перевірити їх, надати оцінку наявним у них невідповідностям (за їх наявності), та аргументам, запереченням щодо цих вимог з урахуванням чого з`ясувати, чи є відповідні докази підставою для виникнення у боржника грошового зобов`язання (аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 21.06.2022 у справі № 902/90/21).
          Відповідно до ч.1 ст.1 Кодексу України з процедур банкрутства грошовим зобов`язанням є зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобов`язань боржника, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров`ю громадян, зобов`язання з виплати авторської винагороди, зобов`язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, якщо інше не встановлено цим Кодексом. При поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство розмір грошових зобов`язань визначається на день подання до господарського суду такої заяви.
          Також у ч.1 ст.1 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що кредитором є юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування  у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника.
          Як вбачається з матеріалів справи у боржника залишається непогашеною заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у загальному розмірі 348 007,56 грн. за період з 20.11.2015 року по 03.03.2017 року, з яких основний платіж у розмірі 285  840,33 грн., штрафні санкції – 33  384,29 грн., пеня – 28  782,94 грн.
          Частиною 1 ст.2 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” встановлено, що дія зазначеного Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску.
          Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону (частина перша статті 2 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування”).
          Пунктом 2 частини 1 статті 1 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” визначено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
          Положеннями частини 2 статті 2 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” визначено, що виключно цим Законом визначаються зокрема принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.
          Згідно з п.6 ч.1 ст.1 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” недоїмка - це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена податковим органом у випадках, передбачених цим Законом. 
          За приписами ч.12 ст.9 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу).
          Відповідно до ч.3 ст.25 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.
          Завдання та функції центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, яким за положеннями статті 1 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” є орган доходів і зборів та його територіальні органи (в частині адміністрування єдиного внеску), права та обов`язки органів доходів і зборів визначені статтями 12,13,14 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування”.
          Відтак, облік платників єдиного внеску, їх права та обов`язки, порядок нарахування, обчислення і строки сплати єдиного внеску, його розмір, повноваження органів доходів і зборів, а також відповідальність за порушення законодавства про збір та облік єдиного внеску визначає виключно Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування”.
          Як зазначив Верховний Суд у постанові від 21.06.2022 року справі №921/636/20, аналіз положень статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства дає підстави для висновку, що законодавцем також розмежовано такі грошові зобов`язання боржника як податки, збори (обов`язкових платежів) та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування. При цьому, до складу грошових зобов`язань боржника, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров`ю громадян, зобов`язання з виплати авторської винагороди, зобов`язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі. Водночас кредитором є юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до ПК України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень.
          Зазначене дає підстави для висновку про те, що хоча законодавцем і визначено контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, однак положення Податкового кодексу України не поширюються на відносини щодо порядку сплати, відстрочення чи розстрочення сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, як і відповідальність за порушення такого порядку. Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 09.07.2020 у справі №914/1195/19, від 27.07.2021 у справі №911/388/20, від 31.01.2019 у справі №802/983/18-а.
          Верховний Суд звернув увагу, що згідно з ч.16 ст.25 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.
          Відтак, різна правова природа строку давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені та строку давності стягнення податкового боргу не дає підстав для висновку щодо можливості застосування у даному випадку строку, передбаченого статтями 101, 102 Податкового Кодексу України.
          Частиною 7 статті 25 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування”  передбачено, що сума недоїмки не підлягає списанню, крім випадків повної ліквідації юридичної особи або смерті фізичної особи, визнання її безвісно відсутньою, недієздатною, оголошення померлою та відсутності осіб, які відповідно до цього Закону несуть зобов`язання із сплати єдиного внеску.
          Отже сума недоїмки не підлягає списанню. 
          Колегія суддів враховує, що відповідно до п. 915 розділу VIII Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” (надалі Закон №2464) підлягають списанню за заявою платника та у порядку, визначеному Законом №2464, несплачені станом на 01 грудня 2020 року з урахуванням особливостей, визначених п. 915  розділу VIII Закону № 2464, суми недоїмки, нараховані платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі – єдиний внесок), зазначеним у пп. 4 (крім фізичних осіб – підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини 1 ст. 4 Закону № 2464, за період з 01 січня 2017 року до 01 грудня 2020 року, а також штрафи та пеня, нараховані на ці суми недоїмки, включно до дати подання заяви про списання недоїмки, у разі якщо такими платниками не отримано дохід (прибуток) від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та за умови подання до 01 березня 2021 року:
а) особами, які станом на дату подання заяви про списання недоїмки є платниками, або у періоді з 01 січня 2017 року до дати подання заяви вважалися платниками, зазначеними у п. 4 частини 1 ст. 4 Закону № 2464 (фізичні особи – підприємці, крім тих, які обрали спрощену систему оподаткування), – державному реєстратору за місцем знаходження реєстраційної справи фізичної особи – підприємця заяви про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності та до контролюючого органу – звітності відповідно до вимог частини другої ст. 6 Закону № 2464 за період з 01 січня 2017 року до 01 грудня 2020 року. Такі документи подаються платником (особою) виключно у випадку, якщо вони не були подані раніше;
б) особами, які станом на дату подання заяви про списання недоїмки є платниками, або у періоді з 01 січня 2017 року до дати подання заяви вважалися платниками, зазначеними у п. 5 частини першої ст.4 Закону № 2464 (особи, які провадять незалежну професійну діяльність), – до контролюючого органу за основним місцем обліку заяви про зняття з обліку як платника єдиного внеску та звітності відповідно до вимог частини другої ст. 6 Закону № 2464 за період з 01 січня 2017 року до 01 грудня 2020 року. Такі документи подаються платником (особою) виключно у випадку, якщо вони не були подані раніше.
          Після отримання у встановленому законом порядку відповідних відомостей від державного реєстратора або заяви про зняття з обліку як платника єдиного внеску та за умови подання платником єдиного внеску (особою) зазначених документів (якщо відповідні документи не були подані раніше) контролюючий орган протягом 15 робочих днів проводить камеральну перевірку, за результатами якої приймає рішення про списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені або вмотивоване рішення про відмову списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені.
          Матеріали справи не містять доказів звернення боржника до органу податкової служби із заявою про перевірку та списання недоїмки, штрафу та пені за період з 01 січня 2017 року до 01 грудня 2020 року. 
          З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що заборгованість з єдиного саціального внеску, яка виникла до 18.03.2017 року визнається безнадійною заборгованістю та підлягає списанню.
          Враховуючи викладене, приймаючи до уваги відсутність підстав для списання спірної заборгованості, колегія суддів вважає, що грошові вимоги податкового органу в частині заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування слід визнати у  розмірі  285  840,33 грн. (без врахування штрафних санкцій та пені).
          В решті ухвала господарського суду не оскаржується, а тому відповідно до приписів частини 1  статті 269 Господарського процесуального кодексу України  судом апеляційної інстанції не переглядається.
          Оцінивши докази у справі в їх сукупності,  встановивши невідповідність висновків, викладених в ухвалі суду  першої інстанції обставинам справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, колегія суддів доходить до висновку про задоволення апеляційної скарги та зміну ухвали господарського суду в оскаржуваній частині.
          Відповідно до приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України питання про розподіл судових витрат у справі не вирішується, оскільки розгляд справи про банкрутство не завершено.
          Керуючись саттями 269, 275, 277, 281-283 Господарського процесуального кодексу України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

          Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області задовольнити.
          Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 12.06.2023 року у справі №904/352/23, змінити, виклавши резолютивну частину в наступній редакції: “Визнати грошові вимоги Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49005, м.Дніпро, вул.Сімферопольська, буд.17-А; ідентифікаційний код юридичної особи (відокремленого підрозділу) ЄДРПОУ 44118658) до комунального підприємства Дніпродзержинської міської ради “Комсервіс” (51931, Дніпропетровська область, м.Кам`янське, вул.Гагаріна, 3, ЄДРПОУ 20255564) на суму:
- 285 840,33 грн. (вимоги щодо сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) – 2 черга;
- 833 719,09 грн. (вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) – 3 черга;
- 773 291,28 грн. (пеня та штрафні санкції) – 6 черга”.  
          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

          Постанова складена у повному обсязі 03.11.2023.

          Головуючий суддя                                                                   Т.А. Верхогляд

          Суддя                                                                                          А.Є.Чередко

          Суддя                                                                                  Ю.Б.Парусніков