КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

справа №754/644/21                                                                                       Головуючий у І інстанції - Сенюта В.О.
апеляційне провадження №22-ц/824/3783/2023                                         Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ 
 
25 жовтня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
судді-доповідача Приходька К.П., 
суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,
 
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 26 січня 2022 року 
у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів та зарахування безпідставно списаних коштів,-
 
установив:
 
АТ КБ «Приватбанк» звернулося до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим було підписано Заяву №б/н від 28 березня 2019 року, згідно якої останній отримав кредит.
Заявою відповідач підтверджує той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. 
Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту, відповідач в свою чергу зобов`язався здійснювати погашення кредиту та процентів, внесенням коштів на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу, однак своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями не надав, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором та підтверджується випискою по рахунку.
Внаслідок чого, станом на 15 листопада 2020 року утворилась заборгованість у загальному розмірі 253206,58 грн. 
Просило суд,  стягнути з  ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 207925,44 грн. та судовий збір у розмірі 3118,88 грн.
Разом з тим, ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду м. Києва із зустрічним позовом до АТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживачів та зарахування безпідставно списаних коштів, мотивуючи свої вимоги тим, що виходячи з розрахунку заборгованості, який подається позивачем, не можливо встановити з чого складається тіло кредиту, яке заявляє до стягнення позивач, оскільки в графах нарахування процентів/відсотків зазначаються суми на одному рядку з тілом кредиту з чого стає незрозумілим відсотки/проценти за вказаним розрахунком мають відношення до тіла кредиту чи ні.
Виходячи з розрахунку безпідставно списаних коштів позивачем з рахунку відповідача, що становлять загальну суму 186052,32 грн. та суму заявлену позивачем до стягнення у розмірі 207925,44 грн., з метою уникнення порушення прав суму у розмірі 186052,32 грн. слід зарахувати в рахунок суми виставленої позивачем до стягнення за результатом чого виходимо з наступного розрахунку 207925,44 грн. - 186052,32 грн. = 21873,12 грн.
Просив суд, суму списаних грошових коштів з рахунку відповідача у розмірі 186052,32 грн. зарахувати в заявлену АТ КБ «Приватбанк» до стягнення суму, що становить 207925,44 грн. Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» суму у розмірі 21873,12 грн.
Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 26 січня 2022 року, позовну заявуАТ КБ «Приватбанк» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість в розмірі 207925,44 грн. та судовий збір у розмірі 3118,88 грн.
У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що воно постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального прав, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.
Зауважив, що в анкеті-заяві відсутні погоджені умови та правила щодо списаних відсотків, плат за користування та комісій.
Відносно паспорту споживчого кредиту, зазначив, що на третій сторінці даного документу вказано, що даний документ містить інформаційний характер: «інформацію надано» більше того, на тій же 3 (третій) сторінці над графою «дата надання інформації» зазначено: «Умови договори про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформацій, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту», більше того, дата дії вказаного паспорту споживчого кредитування з 03 липня 2019 року по 17 липня 2019 року тобто 14 днів.
Зі змісту паспорту споживчого кредиту, то в ньому не зазначено номер рахунку (банківської карти) до якого відноситься прив`язка по тарифах.
Зазначив про відсутність доказу ознайомлення за весь час користування банківською картою з умовами та правилами банківського обслуговування щодо нарахування відсотків, комісій та плати за користування банківською картою.
Разом з тим, ОСОБА_1 вказує, що ним було надано уточнюючий детальний розрахунок щодо нарахованих та списаних грошових коштів на який АТ КБ «Приватбанк» не було надано жодного контр-розрахунку чи обґрунтування неправильності щодо складення.
Відповідно наданого розрахунку чітко вказані суми, періоди, інформацію про операцію та рахунок з якого було списання грошових коштів. 
ОСОБА_1 зазначає, що судом першої інстанції вказано, що нібито ним не надано до суду підтверджуючих документів щодо заявлених зустрічних позовних вимог, з чим він не погоджується, оскільки виписка та детальний розрахунок по ній міститься в матеріалах справи, виписка надана позивачем по справі, анкета-заява та паспорт споживчого кредиту також надано позивачем по справі. 
Позивач за первісним позовом не заперечував та сам надав інформацію щодо списаних грошових коштів з відповідача за первісним позовом з банківської карти.
Наголошує, що слід звернути увагу суду на суми, які списувалися банком як проценти/ відсотки за використання кредитного ліміту та списання комісії за обслуговування карти, про що позивач не зазначає у позові, що у загальній сумі становить 186052,32 грн., що складається з 169566,93 грн. списання відсотків за використання кредитного ліміту, 10400 грн. щомісячна комісія за обслуговування карти, 2,62 грн. списання нарахованих за овердрафтом відсотків.
Крім того, до позову не надано відповідного договору з усіма реквізитами передбаченими ЗУ «Про платіжні системи та перекази коштів в Україні» для бездоговірного списання грошових коштів.
Просив скасувати рішення Деснянського районного суду м. Києва від 26 січня 2022 року та ухвалити по справі нове судове рішення, яким задовольнити зустрічну позовну заяву в повному обсязі, а саме в рахунок погашення заборгованості перед АТ КБ «Приватбанк» у розмірі 207925,44 грн. зарахувати суму списаних АТ КБ «Приватбанк» з ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 186052, 32 грн., первісну позовну заяву АТ КБ «Приватбанк» задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» суму заборгованості у розмірі 21873, 12 грн., в задоволенні іншої частини первісної позовної заяви відмовити.
На вказану апеляційну скаргу від АТ КБ «Приватбанк» надійшов відзив обґрунтований тим, що на рахунок ОСОБА_1 було встановлено кредитний ліміт 02 квітня 2014 року у розмірі 150000 грн.
Починаючи з 03 травня 2018 року розмір кредитного ліміту становив 200000 грн.
Факт відкриття рахунку та забезпечення можливості доступу до нього підтверджується відповідачем.
Сторонами не заперечується що 03 липня 2019 року відповідачем був підписаний і паспорт споживчого кредитку на актуалізації суми кредитного ліміту.
Крім того, приєднання ОСОБА_1 до угоди підтверджується фактом користування останнім картковим рахунком та використання кредитних коштів.
На підтвердження видачі кредитних коштів, користування відповідачем картковим рахунком Банком була надана виписка по картковому рахунку відповідача.
Виписки з рахунків клієнтів, що є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. 
З виписки також чітко прослідковується якими картками користувався відповідач, їхні номери та періоди.
Разом з тим Банком було надано розрахунок заборгованості за Договором відповідача.
Розрахунок містить детальний опис сум боргу по тілу кредиту, відсотках та з якого вбачається наявність заборгованості у боржника в сумі, заявленій в позовних вимогах.
Сума розрахунку заборгованості та залишок становлять 207925,44 грн.
Будь- які інші нарахування Банком до стягнення не пред`являлись.
АТ КБ «Приватбанк» зазначає, що матеріалами справи підтверджено факт отримання кредитних коштів та їх використання.
Крім того, відносно зустрічного позову ОСОБА_1 , Банк зазначає, що останнім не було надано підтверджуючих документів, щодо заявлених позовних вимог.
ОСОБА_1 не надано суду жодних доказів безпідставного списання грошових коштів АТ КБ «Приватбанк» на загальну суму 186052,32 грн., а тому відсутні підстави для задоволення зустрічного позову.
Просило, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м. Києва від 26 січня 2022 року залишити без змін.                         
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч.1. ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Питання виклику учасників справи для надання пояснень у справі вирішується апеляційним судом з огляду на наявність необхідності у таких поясненнях.
Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судом встановлено, що 28 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг №б/н від 28 березня 2019 року, відповідно до якої він отримав у позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
03 липня 2019 року відповідачем був підписаний паспорт споживчого кредиту з якого вбачається, що ОСОБА_1 власним підписом підтвердив, що «ознайомлений з інформацією про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраним кредитуванням».
Позивач свої зобов`язання за Договором виконав належним чином. 
Однак, ОСОБА_1 , скориставшись кредитними коштами, не виконав зобов`язань, визначених Договором, порушив умови щодо погашення кредиту.
У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором станом на 15 листопада 2020 року утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 253206,58 грн., яка складається з наступного:
207925,44 грн. - заборгованість за тілом кредиту;
в т.ч.: 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту;
207925,44 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту;
0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками;
45281,14 грн. - заборгованість за простроченими відсотками;
0,00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит;
0,00 грн. - нарахована пеня;
0,00 грн. - нарахована комісії.
На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язань і заборгованість за Договором не погашає.
Банк виконав зобов`язання, надавши відповідачу кредит.
Як вбачається з розрахунку заборгованості, виписки за договором № б/н про рух коштів по рахунку, відповідач порушив графік погашення заборгованості, кредит вчасно не сплачував, внаслідок чого виникла заборгованість.
З наявного у справі розрахунку заборгованості вбачається, що її облік банком здійснювався шляхом окремого обліку заборгованості по тілу кредиту та простроченої заборгованості по тілу кредиту, які у сумі визначають загальний розмір заборгованості позичальника. 
Також банком враховувалось поточне користування ОСОБА_1 кредитом.
Зі змісту відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідач посилався на те, що не узгоджував умови кредитного договору, щодо сплати відсотків, строків повернення.
Разом з тим, суд першої інстанції не вбачав підстав вважати недостовірним доказом паспорт споживчого кредиту, оскільки він особисто був підписаний відповідачем.
З урахуванням вищезазначених встановлених обставин справи, суд першої інстанції прийшов до висновку про задоволення позовної заяви АТ КБ «Приватбанк» та про відмову в задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 . 
З висновками викладеними у рішенні суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне. 
Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.
Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами;  висновками експертів;  показаннями свідків.
Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. 
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. 
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. 
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено, зміст кредитного договору. 
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту.
Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
В ст. 530 ЦК України вказано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) зобов`язання його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. 
Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав.
Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку про задоволення первісного позову та відмови у задоволенні зустрічного позову, оскільки позивач довів належними та допустимими доказами порушення його прав, яке відбулось внаслідок невиконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Доводи відповідача про те, що він не узгоджував умови кредитного договору, щодо сплати відсотків, строків повернення, не заслуговують на увагу, оскільки ним особисто було підписано паспорт споживчого кредиту.
Викладені в апеляційній скарзі доводи не містять підтверджуючих документів, а тому не спростовують висновків суду першої інстанції.
Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.
Справа судом розглянута повно та об`єктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано вірно.
Викладені у рішенні висновки відповідають обставинам справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки дія оскаржуваного рішення була зупинена ухвалою Київського апеляційного суду від 22 червня 2022 року та у зв`язку із залишенням рішення суду першої інстанції без змін, необхідно поновити його дію. 
Керуючись ст.ст.7,367,369,374,375,381,382,389 ЦПК України, суд, -
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 26 січня 2022 року залишити без змін. 
Поновити дію рішення Деснянського районного суду м. Києва від 26 січня 2022 року.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Суддя-доповідач                                                      К.П. Приходько

Судді                                                                         Т.О. Писана

С.О. Журба