ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 жовтня 2023 року
м. Київ
справа № 274/1221/21
провадження № 51-3949км23
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                                 ОСОБА_1 ,
суддів                                                            ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: 
секретаря судового засідання                  ОСОБА_4 ,
прокурора                                                     ОСОБА_5 ,
у режимі відеоконференції:
захисника                                                     ОСОБА_6 ,
потерпілого                                                  ОСОБА_7 ,
представника потерпілих                           ОСОБА_8 ,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 на вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 01 липня 2022 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 15 травня 2023 року постановлені стосовно 
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця 
с. Катеринівка Бердичівського району Житомирської області, жителя 
АДРЕСА_1 ,
за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 135, частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України (далі - КК).
Зміст судових рішеньі встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини  
За вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 01 липня 2022 року ОСОБА_9 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 135, частиною 2 статті 286 КК та призначено йому покарання:
-за частиною 1 статті 135КК - у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців;
-за частиною 2 статті 286 КК -у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
На підставі частини 1 статті 70 ККза сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
Вирішено питання судових витрат та цивільних позовів.
Згідно з вироком, 27 грудня 2020 року близько 03 год 57 хв ОСОБА_9 , керуючи технічно справним автомобілем марки «ГАЗ 2705» днз НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині вул. Ширшова в напрямку вул. Маложитомирської у м. Бердичеві Житомирської області, в порушення вимог підпункту «б» пункту 2.3, підпункту «б» пункту 31.6 Правил дорожнього руху, проявив неуважність, не простежив за дорожньою обстановкою та її змінами, рухаючись у темну пору доби з вимкненими лампами фар, не реагуючи на створену ним небезпеку для руху, передньою лівою частиною керованого ним автомобіля здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , який знаходився в лежачому положенні на проїжджій частині вказаної вулиці.
Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_10 отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких настала його смерть.
Крім цього, ОСОБА_9 , знаходячись у вказаному вище місці, після наїзду на пішохода ОСОБА_10 , усвідомлюючи, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди він поставив потерпілого в небезпечний для життя стан та останній позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження через спричинені йому тілесні ушкодження, при цьому маючи можливість надати допомогу, переніс ОСОБА_10 до торгівельних рядів центрального овочевого ринку зі сторони вул. Ширшова, де залишив його без допомоги та покинув місце події.
За ухвалою Житомирського апеляційного суду від 15 травня 2023 року вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 01 липня 2022 року залишено без змін.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзізахисник засудженого просить скасувати вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 01 липня 2022 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 15 травня 2023 рокута закрити кримінальне провадження на підставі пунктів 2, 3 частини 1 статті 284 КПК.
Посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які убачає у тому, що складання обвинувального акта в об`єднаному кримінальному провадженні та процесуальне керівництво у ньому здійснювалося неналежними суб`єктами. 
Зазначає, що суд першої інстанції поклав в основу обвинувального вироку недопустимі докази, а суд апеляційної інстанції належним чином не розглянув апеляційну скаргу захисту, не визнав недопустимими ряд доказів (протоколи слідчих експериментів від 29 грудня 2020 року та від 05 лютого 2021 року), не дав оцінки доводам, що стосуються висновків експертів від 04 лютого 2021 року № 275 та від 08 лютого 2021 року № 20, необґрунтовано визнав недопустимим доказом висновок експерта від 17 серпня 2022 року № СЕ-19/106-22/8226-ФП і, за наявності підстав для цього, не закрив кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення й не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанням можливості їх отримати.
Позиції учасників судового провадження
Захисник у судовому засіданні просив задовольнити касаційну скаргу з підстав, зазначених у ній.
Прокурор, представник потерпілих та потерпілий у судовому засіданні просили судові рішення залишити без зміни, а касаційну скаргу без задоволення.
Інших учасників було належним чином повідомлено про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з'явилися. Клопотань про особисту участь у касаційному розгляді, повідомлень про поважність причин неприбуття до Суду від них не надходило. 
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, думку захисника, прокурора, потерпілого та представника потерпілих, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.
Згідно зі статтею 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. 
Відповідно до приписів статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. 
Стосовно доводів касаційної скарги захисника про складання обвинувального акта в об`єднаному кримінальному провадженні та про те, що процесуальне керівництво у ньому здійснювалося неналежними суб`єктами, колегія суддів зазначає наступне.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження підставою для внесення первинних даних до ЄРДР за № 12020060050000909 і початку досудового розслідування стало виявлення 27 грудня 2020 року близько 06 год 20 хв на території центрального ринку, що по вул. Житомирській в м. Бердичів трупа ОСОБА_10 з ознаками насильницької смерті. Попередня кваліфікація була визначена за частиною 1 статті 115 КК (т. 1 а. п. 13).
Того ж дня постановою першого заступника керівника Бердичівської місцевої прокуратури ОСОБА_11 була призначена група прокурорів у складі прокурорів цієї прокуратури ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 . Старшим групи прокурорів визначено прокурора Бердичівської місцевої прокуратури ОСОБА_12 
(т. 1 а. п. 16).
У подальшому правова кваліфікація кримінального правопорушення, у зв`язку з яким відомості були внесені до ЄРДР, була змінена на частину 2 статті 286 КК, за фактом наїзду водієм ОСОБА_9 , що керував автомобілем, на потерпілого ОСОБА_10 , який знаходився в лежачому положенні на проїжджій частині дороги, і отримав внаслідок ДТП тілесні ушкодження від яких помер на місці (т. 1 а. п. 14). 
29 грудня 2020 року до ЄРДР за №12020060050000915 було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 135 КК, за фактом умисного залишення ОСОБА_9 без допомоги потерпілого ОСОБА_10 , який перебував в небезпечному для життя стані і був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, у той час коли ОСОБА_9 мав змогу надати останньому допомогу, а також він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя  стан (т.1, а. п. 15). 
Того ж дня постановою першого заступника керівника Бердичівської місцевої прокуратури ОСОБА_11 була призначена група прокурорів у складі прокурорів цієї прокуратури ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 .. Старшим групи прокурорів визначено прокурора Бердичівської місцевої прокуратури ОСОБА_12 (т. 1 а. п. 17).
В подальшому постановою прокурора Бердичівської окружної прокуратури від 30 грудня 2020 року матеріали досудового розслідування у кримінальних провадженнях 
№ 12020060050000909 від 27 грудня 2020 року та № 12020060050000915 від 29 грудня 2020 року об`єднано в одне провадження за № 12020060050000909 (т.1  а. п.18).
Предметом розслідування в обох провадженнях є діяння, послідовно і через незначний проміжок часу вчинені однією і тією ж особою щодо того самого потерпілого, за наявності послідовного розвитку взаємообумовлених причино-наслідкових зв`язків між порушенням Правил дорожнього руху, ДТП та заподіянням шкоди здоров`ю і похідним наслідком у виді смерті потерпілого. 
Процесуальне керівництво в обох провадженнях здійснювалося прокурорами однієї прокуратури, а досудове розслідування із дотриманням правил територіальної і відомчої підслідності.
Зважаючи на це колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції у даному кримінальному провадженні щодо повноважності прокурора ОСОБА_17 на надання доручення слідчому ОСОБА_18 на виконання вимог статті 290 КПК і затвердження обвинувального акта, оскільки керівник органу прокуратури у відповідності до частини 1 статті 37 КПК визначив групи прокурорів в обох провадженнях і не убачав підстав для зміни кола прокурорів, уповноважених на здійснення процесуального керівництва під час розслідування події, яка з огляду на особливості свого розвитку отримала кваліфікацію за частиною 2 статті 286 та частиною 1 статті 135 КК.
Стосовно доводів касаційної скарги щодо недопустимості протоколів слідчих експериментів за участю ОСОБА_9 від 29 грудня 2020 року та 05 лютого 2021 року, та похідних від них висновків експертів від 04 лютого 2021 року № 275 та від 08 лютого 2021 року № 20 колегія суддів зазначає, що допустимість доказів як критерій їх оцінки полягає у збиранні та закріпленні фактичних даних належним суб`єктом, з належного процесуального джерела та у належній процесуальній формі. Захисником не наведено, а Судом не встановлено порушень вимог КПК при проведенні вказаних вище слідчих (розшукових) дій.
Колегія суддів звертає увагу, що суд першої інстанції зважив на те, що після зміни прокурором обвинувачення в суді вказані протоколи прямо не підтверджують обставин, що підлягають обов`язковому доказуванню, і зазначив, що в сукупності з іншими доказами, в тому числі висновком експерта від 12 лютого 2021 року № 254/21-25 вони доводять можливість ОСОБА_9 , за умови руху з увімкненим світлом фар, уникнути наїзду на пішохода, крім того протоколи цих слідчих (розшукових) дій підтверджують розташування об`єктів на проїзній частині в момент ДТП. Таким чином суд першої інстанції надав оцінку вказаним доказам з точки зору їх належності, по суті визначивши їх як непрямі, з чим обґрунтовано погодився і суд апеляційної інстанції перевіряючи відповідність висновків суду фактичним обставинам вчиненого кримінального правопорушення. 
Суд апеляційної інстанції дослідив й надав належної оцінки висновку фототехнічної експертизи від 17 серпня 2022 року № СЕ-19/106-22/8226-ФП, проведеної на підставі заяви захисника від 15 серпня 2022 року після ухвалення вироку суду першої інстанції, зазначивши при цьому, що вказаний висновок не впливає на правильність висновків суду першої інстанції стосовно доведеності вини ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому злочинів і не спростовує обставини, встановлені судом першої інстанції у вироку, з чим погоджується і суд касаційної інстанції.  
Зазначення судом апеляційної інстанції про те, що в порушення частини 2 статті 102 КПК експерта не попереджено про кримінальну відповідальність спростовується матеріалами кримінального провадження, адже у висновку експерта від 17 серпня 2022 року 
№ СЕ-19/106-22/8226-ФП наявний підпис експерта про його попередження про відповідальність за завідомо неправдивий висновок експерта та відмову без поважних причин від виконання покладених обов`язків за статями 384, 385 КК (т. 2 а. п. 196).
Проте, у зв`язку з тим, що апеляційним судом з цієї підстави висновок експерта не визнавався недопустимим доказом, таке помилкове твердження не впливає на загальну правильність оцінки цього доказу. 
Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції дійшов висновку про винуватість ОСОБА_9 у вчиненнікримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 135, частиною 2 статті 286 КК на підставі доказів, які були досліджені ним у відповідності до вимог статті 94 КПК з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, а тому підстав для закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення й не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанням можливості їх отримати, про що наголошує захисник в касаційній скарзі, судом касаційної інстанції не встановлено.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що в ході розгляду цього кримінального провадження місцевий та апеляційний суди не допустили істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вирок місцевого суду відповідає положенням статей 370, 374 КПК, а ухвала апеляційного суду є вмотивованою та відповідає вимогам статті 419 КПК.
Зважаючи на те, що істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би безумовними підставами для скасування чи зміни судового рішення, колегією суддів не встановлено, касаційна скарга захисника засудженого задоволенню не підлягає. 
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Верховний Суд
у х в а л и в:
Вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 01 липня 2022 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 15 травня 2023 року стосовно ОСОБА_9 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
С у д д і:
 
ОСОБА_1                                               ОСОБА_2                                        ОСОБА_3