постанова
ІМЕНЕМ УКРАЇНи
23 листопада 2023 року
м. Київ
справа № 395/726/19
провадження  № 51-1323км23
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                       ОСОБА_1 ,
суддів                                                    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю:
секретаря судового засідання    ОСОБА_4 ,                        
захисника                                         ОСОБА_5 ,                              
прокурора                                          ОСОБА_6 ,                                     
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника                          ОСОБА_5 на вирок Кропивницького апеляційного суду від 12 грудня                      2022 року в кримінальному провадженні № 12018120220000241 за обвинуваченням
ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі - КК). 
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Маловисківського районного суду Кіровоградської області                           від 04 жовтня 2022 року ОСОБА_7 визнано винуватим у порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, та засуджено за ч. 2 ст. 286 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
На підставі ст. 75 КК звільнено ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік та покладено обов`язки передбачені ст. 76 КК.
Вирішено питання про стягнення процесуальних витрат і долю речових доказів.
Місцевий суд установив, що ОСОБА_7 30 квітня 2018 року приблизно о 23:30 керуючи технічно справним мотоциклом «ІЖ Юпітер 5К» р. н. НОМЕР_1 , рухаючись вул. Промисловою зі сторони вул. Смілянської у смт Капітанівка Новоукраїнського району Кіровоградської області, грубо порушив вимоги пунктів 1.5, 2.3 (пп. «б» і «д»), 10.1, 12.1 та 12.4 Правил дорожнього руху України, значно перевищив дозволену швидкість руху в населеному пункті, невірно відреагував на зміну дорожньої обстановки, змінив без нагальної потреби напрямок руху транспортного засобу та виїхав на смугу зустрічного руху де допустив зіткнення з мопедом «ALPHA DR 48Q-1» під керуванням ОСОБА_8 . 
Унаслідок зіткнення транспортних засобів пасажиру мотоцикла ОСОБА_9 було заподіяно легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, а водію мопеда ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.
При перегляді вироку за апеляційною скаргою прокурора Кропивницький апеляційний суд 12 грудня 2022 року скасував його в частині покарання та ухвалив новий вирок, яким призначив ОСОБА_7 таке у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. У решті вирок місцевого суду залишив без змін. 
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить змінити вирок апеляційного суду через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону і невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого і застосувати до ОСОБА_7 положення статей 75 і 76 КК.
На обґрунтування своїх вимог захисник у скарзі надає свою оцінку порядку проведення судового засідання в суді апеляційної інстанції, цитує зміст вироку, питання головуючого та відповіді засудженого в суді, а також пояснення прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, і стверджує, що цей суд ухвалив у справі завідомо неправосудне рішення. 
На переконання захисника, призначене ОСОБА_7 покарання не відповідає вимогам статей 50 та 65 КК, адже поза увагою суду апеляційної інстанції залишились дані про особу засудженого, який є особою молодого віку, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується, займається суспільно корисною працею. Згідно з досудовою доповіддю органу пробації його виправлення можливе без ізоляції від суспільства за умов контролю за його поведінкою цим органом.
З урахуванням цих обставин захисник вважає, що вирок апеляційного суду не відповідає вимогам статей 370, 374, 420 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) і підлягає зміні.
Позиція учасників у суді касаційної інстанції
У судовому засіданні захисник підтримав вимоги касаційної скарги. 
Прокурор виступив проти задоволення скарги і просив залишити оскаржуваний вирок без зміни.
Мотиви Суду
Колегія суддів (далі - Суд), заслухавши доповідь судді, пояснення учасників, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, наведені у касаційній скарзі, дійшла висновку про таке.
Відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
При цьому, згідно зі ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Отже, касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Під час перегляду судових рішень у касаційному порядку Суд виходить із фактичних обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій.
Згідно з вимогами ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Висновок місцевого суду у вироку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого правопорушення ґрунтується на досліджених у судовому засіданні доказах, яким цей суд дав належну правову оцінку.
Вирок місцевого суду прокурор оскаржив в апеляційному порядку з підстав неправильного застосування судом положень ст. 75 КК та невідповідності призначеного засудженому покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та даним про його особу.
За приписами статей 404 та 405 КПК суд апеляційної інстанції зобов`язаний перевірити всі доводи, викладені в апеляційних скаргах, а у разі необхідності і шляхом повторного дослідження доказів у справі.
Зважаючи на законодавчі приписи, а також положення ст. 419 КПК цей суд  зобов`язаний проаналізувати й зіставити з наявними у кримінальному провадженні та додатково поданими матеріалами всі доводи, наведені в апеляційній скарзі, і дати на кожен із них вичерпну відповідь, пославшись на відповідну норму права. При залишенні заявлених вимог без задоволення, в ухвалі має бути зазначено підстави за яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Під час перегляду вироку апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора, скасував його в частині призначеного покарання та зазначив, що за обставин встановлених судом першої інстанції, з урахуванням даних про особу засудженого, його виправлення є можливим лише в умовах ізоляції від суспільства.
Як неодноразово зазначав Суд у своїх рішеннях, дорожній рух становить діяльність із підвищеним ризиком, під час якої можуть виникати непередбачувані ситуації як в силу певних зовнішніх факторів (наприклад, завалів або поваленого дерева), так і в силу людських помилок, необережності, необачності, в тому числі і через порушення учасниками руху вимог ПДР. Тому на всіх учасників покладається обов`язок дотримуватися не лише чітко визначених вимог цих Правил, як то, обмеження швидкості або заборони проїзду, але й загальних засад безпеки руху, що визначаються дорожньою обстановкою, яка склалася.
Згідно з цими вимогами водій під час руху зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну (пункт 2.3 ПДР), а в разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку об`єктивно спроможний виявити, негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди (пункт 12.3 ПДР). Закон не передбачає модифікації цих обов`язків або звільнення від них залежно від причин виникнення перешкоди, тому ці причини можуть включати також і погодні умови. Визначальним фактором для встановлення відповідальності водія за наслідки ДТП є наявна в нього об`єктивна можливість виявити небезпеку та технічна можливість уникнути спричинення цих наслідків.
Відповідно до статей 50, 65 ККособі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має відповідати характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.
За правилами ст. 75 КК, якщо при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням.
Ця норма надає суду можливість прийняти рішення про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням лише у випадку, коли дані про особу засудженого, з урахуванням обставин справи та тяжкості вчиненого злочину, дають достатні підстави дійти висновку про те, що виправлення цієї особи можливе без реального відбування призначеного покарання.
Приймаючи рішення про часткове задоволення вимог апеляційної скарги прокурора, скасування вироку місцевого суду в частині призначеного покарання та ухвалення нового вироку, апеляційний суд узяв до уваги обставини справи, тяжкість скоєного кримінального правопорушення, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також дані про особу ОСОБА_7 , який вперше притягується до кримінальної відповідальності та позитивно характеризується за місцем проживання. При цьому апеляційний суд також урахував і посткримінальну поведінку засудженого та відсутність у його діях щирого каяття, який під час досудового розслідування та в суді свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнавав, намагався перекласти відповідальність за скоєне на потерпілого і хотів ввести суд в оману щодо дійсних обставин справи, при цьому перед потерпілим не вибачився та жодних коштів за завдану шкоду йому добровільно не відшкодував. Визнання засудженим вини та його каяття у вчиненому лише під час апеляційного перегляду справи суд апеляційної інстанції визнав не щирою поведінкою, а лише спробою пом`якшити покарання. 
За таких обставин апеляційний суд дійшов переконливого висновку про неможливість виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства та неправильне застосування судом першої інстанції положень ст. 75 КК, а тому рішення місцевого суду в цій частині скасував та ухвалив новий вирок, яким призначив йому покарання за скоєний злочин у виді позбавлення волі на строк три роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на цей же строк.
Таке покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених у статтях 50 та 65 КК і є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів. 
Вирок суду апеляційної інстанції за змістом відповідає вимогам статей 370, 374, 420 КПК, у ньому наведено відповідні мотиви з яких виходив цей суд при ухваленні свого рішення та положення закону, якими він керувався.
Наведені захисником у касаційній скарзі доводи не спростовують правильність  висновків апеляційного суду в оскаржуваному судовому рішенні і не ставлять під сумнів законність цього рішення.
Під час касаційної перевірки вироку апеляційного суду Верховним Судом не встановлено таких порушень норм кримінального процесуального закону чи закону України про кримінальну відповідальність, які би були підставами для його зміни чи скасування, а тому підстав для задоволення касаційної скарги колегія суддів не вбачає. 
На підставі викладеного, керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Кропивницького апеляційного суду від 12 грудня 2022 року щодо ОСОБА_7 без зміни.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

___________________                       ___________________                      ____________________
ОСОБА_1                           ОСОБА_2                        ОСОБА_3