ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

28 листопада 2023 року	  м. Одеса	Справа № 916/3043/22	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Ярош А.І.,
суддів: Діброви Г.І., Принцевської Н.М.

секретар судового засідання: Кияшко Р.О.
за участю представників учасників справи:
від Товариства з обмеженою відповідальністю "ХІМАГРО.": Круторогова С.І.
від Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД": Волочнюк О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Одесі 
апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД"
на рішення Господарського суду Одеської області від 11.05.2023,  повний текст якого складено 19.05.2023 та на додаткове рішення від 29.05.2023, повний текст якого складено 29.05.2023, суддя в І інстанції Рога Н.В., в м. Одесі
у справі №916/3043/22
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ХІМАГРО."
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД"
про стягнення заборгованості
та за зустрічним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД" 
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ХІМАГРО." 
про визнання договору недійсним

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ХІМАГРО.", звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД", в якому з урахуванням заяви про зміну предмету позову просило суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 411    664,20 грн, інфляційні втрати у розмірі 5    763,20 грн, 3% річних у розмірі 3    045,19 грн.
Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки, який був укладений у спрощений спосіб в частині оплати вартості поставленого товару.
У грудні 2022 року до Господарського суду Одеської області надійшла зустрічна позовна заява ТОВ "АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД" до ТОВ "ХІМАГРО." про визнання недійсним Договору поставки від 28.07.2022р. №177, укладеного між ТОВ "ХІМАГРО." та ТОВ "АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД".
Зустрічна позовна заява обгрунтована тим, що Договір поставки від 28.07.2022р. №177 є недійсним в силу закону з моменту його вчинення та не створює жодних наслідків для сторін договору в силу положень ст.ст. 203, 207, 216, 627 Цивільного кодексу України, оскільки вказаний Договір не підписувався повноважним представником ТОВ "АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД". Підпис, вчинений в наданому ТОВ "ХІМАГРО" Договорі поставки не належить директору ТОВ "АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД", і позивачу за зустрічним позовом не відомо кому належить здійснений підпис.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 11.05.2023 у справі №916/3043/22 первісний позов ТОВ "ХІМАГРО." про стягнення заборгованості у розмірі 411 664,20 грн, інфляційних втрат у розмірі 5 763,20 грн, 3% річних у розмірі 3 045,19 грн задоволено повністю. 
У задоволенні зустрічного позову ТОВ "АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД" про визнання недійсним Договору поставки від 28.07.2022р. №177, укладеного між ТОВ "ХІМАГРО." та ТОВ "АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД" - відмовлено.
Місцевий господарський суд дійшов висновку про доведеність факту поставки товару на суму 411    664,20 грн на користь ТОВ "АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД", а також про те, що між сторонами у справі склалися правовідносини щодо поставки товару, оформлені у встановленому законом порядку, тобто укладено договір поставки у спрощеній формі.
Суд першої інстанції зазначив про відсутність в матеріалах справи доказів сплати коштів у розмірі 411    664 грн 20 коп. у строк до 27.10.2022, тому суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги ТОВ "ХІМАГРО" про стягнення заборгованості у розмірі 411 664 грн 20 коп. Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, наданий позивачем за первісним позовом, судом встановлено, що він є вірним, у зв`язку з чим позовні вимоги щодо стягнення інфляційних втрат у розмірі 5 763 грн 20 коп. та 3% річних у розмірі 3 045 грн 19 коп. також підлягають задоволенню.
Щодо зустрічного позову, Господарський суд Одеської області зазначив, що при вирішенні клопотання про проведення судової почеркознавчої експертизи, суд зобов`язаний встановити наявність об`єктів дослідження у сторін спору, та з урахуванням вимог процесуального законодавства лише після закінчення збирання всіх необхідних матеріалів, необхідних первинних документів для проведення експертизи призначити судову почеркознавчу експертизу. Вказані дії мають бути вчиненні судом до вирішення питання про проведення експертизи, оскільки судова почеркознавча експертиза, за відсутності документів, які мають бути предметом дослідження, не може бути проведена.
Суд також звернув увагу, що ТОВ "АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД" не надало до матеріалів справи експертний висновок виготовлений на його замовлення та/або заяви свідка та/або інших доказів, на підставі яких суд мав би змогу встановити невідповідність підпису, що міститься на Договорі поставки від 28.07.2022р. №177, підпису, який належить т.в.о. директора Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД" - Полтавському Миколі Петровичу.
На підставі зазначеного, суд дійшов висновку, що позивачем за зустрічним позовом не доведено підстав, на які він посилається в обґрунтування зустрічного позову, у зв`язку з чим зустрічний позов ТОВ "АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД" до ТОВ "ХІМАГРО" задоволенню не підлягає.
Додатковим рішенням Господарського суду Одеської області від 29.05.2023 у справі №916/3043/22 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ХІМАГРО." про розподіл судових витрат у справі №916/3043/22 задоволено; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ХІМАГРО." витрати на правову допомогу у розмірі 52    000 грн.
Суд дійшов висновку, що враховуючи задоволення позовних вимог первісного позову, а також те, що правова допомога, що була надана ТОВ «ХІМАГРО.» полягає у підготовці позовної заяви та інших процесуальних документів у справі, зокрема заяви про зміну підстав позову, відзиву на зустрічну позовну заяву, заперечень, клопотань про витребування доказів та клопотання про огляд доказів за їх місцезнаходженням, та участі в шести судових засіданнях, тому обсяг робіт представника позивача за первісним позовом є зрозумілим, отже наявні підстави для стягнення на користь ТОВ    «ХІМАГРО.»    витрат на професійну правову допомогу у розмірі 52    000 грн.
05.05.2023 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД" надійшла апеляційна скарга, в якій скаржник просить рішення Господарського суду Одеської області від 11.05.2023 та додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 29.05.2023 у справі №916/3043/22 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
В обгрунтування вимог апеляційної скарги скаржник зазначає, що з наданих позивачем паперових копій скріншотів електронного листування не вбачається укладення договору поставки із відповідачем, зокрема прийняття відповідачем пропозиції про укладення договору поставки. В оскаржуваному рішенні відсутні докази належності відповідачеві електронних адрес: peremoga.belka@gmail.com тa gdiat88@ukr.net.
Зазначає, що надані позивачем товарно-транспортні накладні підписані невідомою особою, повноваження якої діяти від імені з ТОВ «АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД» не підтверджено. Всупереч п.п. 5, 6 ст. 91 ГПК України, в позовній заяві від 31.10.2022 року, позивачем не зазначено про наявність у нього оригіналу видаткових накладних та товарно-транспортних накладних. В судовому засіданні за участі представника відповідача Іванченко І.В., представник позивача не підтвердила наявність оригіналів видаткових накладних та товарно-транспортних накладних.
Вказує, що ухвалюючи рішення, посилаючись на податкову накладну, суд першої інстанції не врахував того, що як доказ податкова накладна може оцінюватися судом лише у сукупності з іншими доказами у справі, проте не може буди єдиним доказом на підставі якого суд встановлює факт постачання товару покую та його прийняття ним. Відповідно до матеріалів справи не доведено факту надіслання податкових накладних відповідачеві.
Щодо додаткового рішення, апелянт зазначає, що покладення на відповідача витрат на правову допомогу в повному обсязі та врахування часу витраченого адвокатом позивача на підготовку заяви про зміну підстав позову при тому, що першочергово подано позовну заяву з врахуванням наявності договору поставки, клопотань про витребування доказів поданих після відкриття провадження по справі поданих з порушенням ст. 81 ГПК України.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач за первісним позовом зазначає, що в жодному процесуальному документі, поданому відповідачем за первісним позовом до суду першої інстанції у встановлений ГПК України строк, не заперечується та не спростовується факт отримання відповідачем товару від позивача за первісним позовом, факту належності представникам відповідача електронних адрес: peremoga.belka@gmail.com, gdiat88@ukr.net, що в порядку ст. 74, 79 ГПК України свідчить про наявність обставин, про які зазначає позивач у позові та заяві про зміну предмету позову, та що жодним чином не заперечується відповідачем в порядку вимог чинного законодавства, зокрема, у вигляді відповідного відзиву, заперечень тощо, поданих у встановлені ГПК України строки, про що слушно встановлено судом у Рішенні від 11.05.2023 року.
Позивач також вказав, що в судовому засіданні позивачем за первісним позовом суду буди надані оригінали товарно-транспортної накладної та податкової накладної, відповідь ГУ ДФС в Одеській області, яка встановлює факт відображення позивачем в податковій звітності операції з поставки відповідачу Товару, що в сукупності всіх доказів, поданих у справі тільки позивачем за первісним позовом, доводить факт отримання відповідачем цього Товару. Факт обміну підписаною сторонами видаткової накладної доводиться листуванням між представниками сторонами, про що позивачем за первісним позовом зазначено у клопотанні про огляд доказів за місцезнаходженням, та що було досліджено та встановлено судом в судовому засіданні під час огляду електронних доказів за їх місцезнаходженням. І саме ці докази та встановлені судом факти в сукупності доводять про укладання між сторонами договору поставки у спрощений спосіб щодо поставки позивачем за первісним позовом Товару, його прийняття відповідачем та неоплати за прийнятий Товар.
Також у відзиві на апеляційну скаргу ТОВ    «ХІМАГРО.» просить стягнути з ТОВ "АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД" на користь ТОВ    «ХІМАГРО.» витрати по сплаті правової допомоги в суді апеляційної інстанції в розмірі 24 000 грн.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.07.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД" на рішення Господарського суду Одеської області від 11.05.2023 та на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 29.05.2023 у справі №916/3043/22 та призначено дану справу до розгляду на 19.09.2023 о 12:30.
Проте, у зв`язку із перебуванням у відрядженні судді-члена колегії Діброви Г.І. з 18.09.2021 року по 19.09.20203 року, відповідно до наказу голови суду Богацької Н.С. від 13.09.2023 року № 229-к, відсутня можливість провести судове засідання 19.09.2023 року.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.09.2023 призначено розгляд справи №916/3043/22 на 24.10.2023 об 11:30.
Протокольною ухвалою суду від 24.10.2023 оголошено перерву в розгляді даної справи до 28.11.2023 об 11:30.
В судовому засіданні 28.11.2023 проголошено вступну та резолютивну частин постанови.
Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, відзив на неї, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права та дотримання норм процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.
Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. 
Як вбачається з матеріалів справи, 28 липня 2022 року позивачем з електронної пошти: sales@himagro.com, на електронні пошти ТОВ "АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД", (gdiat88@ukr.net, peremoga.belka@gmail.com), було направлено оферту щодо укладання вказаного договору поставки разом із додатком (проєктом) та рахунком за підписом керівника ТОВ "ХІМАГРО.".
28.07.2022 ТОВ "ХІМАГРО." надано ТОВ "АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД" рахунок на оплату №415 на суму 411    664 грн 20 коп.
Як стверджує позивач, за копією видаткової накладної №1062 від 11.08.2022р. та товарно-транспортною накладною №11081024 від 11.08.2022р. було передано ТОВ "АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД" товар в кількості 17,9 тон на загальну суму 411    664 грн 20 коп. з ПДВ без передоплати за товар.
У відповідності до товарно-транспортної накладної товар в кількості 17,9 тон на загальну суму 411    664 грн 20 коп. було поставлено в с. Знам`янка Одеської області, який разом із товаром іншої кількості та вартості поставлявся позивачем ПСП "ДРУЖБА НАРОДІВ", місцезнаходженням якого є с.Знам`янка Одеської області, на транспорті згідно тієї ж ТТН: №11081024 від 11.08.2022р. 
За фактом поставки товару відповідачу ТОВ "ХІМАГРО" було подано податкову накладну №20 від 11.08.2022р., № реєстрації квитанції в ЄРПН 9171014483. Факт реєстрації податкової накладної №20 від 11.08.2022, №реєстрації квитанції в ЄРПН 9171014483 підтверджується листом Головного управління ДПС в Одеській області за вих.№5988/6/15-32-04-06-06 від 06.03.2023р.
Відповідно до копії видаткової накладної №1062 від 11.08.2022р. товар прийнято ТОВ «АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД».
З метою досудового врегулювання спору, 06 жовтня 2022р. ТОВ "ХІМАГРО" направило ТОВ "АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД" претензію на оплату вартості поставленого товару у розмірі 411      664 грн 20 коп. протягом 15 календарних днів з моменту її одержання. 
Відповідно до роздруківки трекінгу з сайту Укрпошта за номером поштового відправлення ТОВ "АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД" отримало претензію 12.10.2022, однак, існуючу перед позивачем за первісним позовом заборгованість по закінченню 15-денного терміну з моменту отримання претензії не сплатило, у зв`язку з чим ТОВ "ХІМАГРО" звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості у розмірі 411664 грн 20 коп. в судовому порядку.
Отже, позивач сам зазначив про факт відсутності укладеного між сторонами Договору поставки №177 від 28.07.2022 із оригіналами підписів керівників.
Як слідує зі змісту апеляційної скарги, у цій справі рішення суду першої інстанції апелянтом    оскаржується в частині задоволення первісного позову, а відтак, враховуючи, що рішення в частині відмови у задоволенні зустрічного позову апелянтом не оскаржується, згідно з ч. 1 ст. 269 ГПК України в цій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не переглядається.
Отже, предметом апеляційного перегляду даної справи є наявність або відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача за первісним позовом заборгованості у зв`язку з неоплатою поставленого товару.
Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Відповідно до частини 2 цієї ж статті підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Свобода договору полягає передусім у вільному волевиявленні волі сторін на вступ у договірні відносини. Волевиявлення учасників договору передбачає відсутність жодного тиску з боку контрагента або інших осіб (ст. 627 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
За змістом ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України    господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.
Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з частиною 1 статті 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.
У контексті наведеного колегія суддів звертає увагу на те, що за приписами ст. 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.
Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).
Згідно з ч., ч. 1, 3 ст. 641 Цивільного кодексу України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Оферта може мати письмовий вигляд коли вона має форму єдиного документа, тобто проекту договору, листа, телеграми тощо, що надсилаються акцептанту поштою чи за допомогою іншого технічного засобу зв`язку.
Наслідком надання оферти є те, що коли адресат оферти відізветься й у будь-якій формі висловить згоду укласти договір на зазначених в оферті умовах, його слід визнати укладеним.
Як передбачено ст. 642 Цивільного кодексу України, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції.
Із змісту даної статті вбачається, що акцепт можливий й у вигляді конклюдентних дій, тобто здійснення особою, що отримала оферту, дій по виконанню вказаних в ній умов договору. Для конклюдентних дій характерно, що їх здійснення свідчить про волевиявлення особи укласти договір.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що між сторонами у справі склалися правовідносини щодо поставки товару, оформлені у встановленому законом порядку. Враховуючі характер правовідносин, між ТОВ "ХІМАГРО" та ТОВ "АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД" укладений договір поставки у спрощеній формі.
Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ "ХІМАГРО" виставлено ТОВ "АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД" рахунок на оплату №415 від 28.07.2022р., згідно якого ТОВ "ХІМАГРО" зобов`язалось поставити ТОВ "АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД" товар: сульфат амонію гранульований біг-бег у кількості 17,9 т на суму 411      664 грн 20 коп. в т.ч. ПДВ. 11 серпня 2022р. ТОВ "ХІМАГРО" поставлено ТОВ "АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД" товар: сульфат амонію гранульований біг-бег у кількості 17,9 т на суму 411      664 грн 20 коп. в т.ч. ПДВ, що підтверджується видатковою накладною №1062 від 11.08.2022р. підписаною представниками обох сторін і скріплено печатками обох підприємств. 
Відповідно до видаткової накладної №1062 від 11.08.2022р. товар прийнято ТОВ "АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД" без зауважень і претензій. 
Суд першої інстанції також прийняв до уваги, що ТОВ "АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД" не оспорюється факт отримання вказаного товару.
Втім, судова колегія не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.
По-перше, в апеляційній скарзі ТОВ "АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД" заперечує  факт отримання вказаного товару.
З наданих позивачем паперових копій скріншотів електронного листування між сторонами (т.1 а.с.149-151)  не вбачається укладення договору поставки з відповідачем у спрощений спосіб, оскільки, по-перше, відсутній зміст переписки та взагалі не вбачається прийняття пропозиції з боку відповідача про укладення договору поставки, по-друге, відсутні відомості про осіб, які вели вказане листування.
Тому колегія суддів вважає, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні, допустимі та достовірні докази щодо факту укладення між сторонами договору поставки в спрощений спосіб шляхом листування сторін.
Дослідивши наявну в матеріалах справи копію видаткової накладної, не завірену належним чином, судова колегія наголошує, що в матеріалах справи відсутній оригінал видаткової накладної №1062 від 11.08.2022.
В судовому засіданні в апеляційній інстанції представник позивача пояснила, що оригінал видаткової накладної №1062 від 11.08.2022 ані в електронному вигляді із використанням електронних підписів підприємств, ані в паперовому вигляді надати суду не можуть.
У вказаній копії видаткової накладної №1062 від 11.08.2022 з боку отримувача - ТОВ "АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД" міститься лише надпис «За довіреністю», підпис без зазначення посади та прізвища та печатка, тобто неможливо ідентифікувати особу, яка підписала вказану видаткову накладну з боку отримувача - ТОВ "АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД".
Відповідно до частин 6, 7, 9 ст. 81 ГПК України будь - яка особа, в якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.
Згідно ч. 6 ст. 91 ГПК України якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу.
А,     якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії     (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі № 382/2284/18.
Згідно зі статтею 96 ГПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, яка містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо). Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).
Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.
Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.
Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу.
Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.
Відповідно до частин першої, другої статті 5 Закону № 851-IV електронний документ - це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством.
Згідно із частиною 1 статті 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".
З наведених норм права вбачається, що процесуальний закон чітко регламентує можливість та порядок використання інформації в електронній формі (у тому числі текстових документів, фотографій тощо, які зберігаються на мобільних телефонах або на серверах, в мережі Інтернет) як доказу у судовій справі. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом, однак є однією з форм, у якій учасник справи має право подати електронний доказ (частина третя статті 96 ГПК України), який, у свою чергу, є засобом встановлення даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (пункт 1 частини 2 статті 73 ГПК України).Отже, подання електронного доказу в паперовій копії саме по собі не робить такий доказ недопустимим.
Суд може не взяти до уваги копію (паперову копію) електронного доказу, у випадку якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу. Наведений висновок є усталеним у судовій практиці.
При цьому, відсутність будь-яких доказів того, що копії видаткової накладної, електронні листи, скріншоти яких наявні в матеріалах справи, створювалися у порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», та що вони підписувалися електронним цифровим підписом уповноваженою на те особою (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документа унеможливлюють ідентифікацію відправника повідомлення, а зміст такого документа не захищений від внесення правок та викривлення.
Отже, дослідивши надану до позову сканкопію видаткової накладної, колегія суддів не приймає її в якості належного доказу факту поставки товару відповідачу з огляду на те, що позивачем не надано на огляд суду оригіналу видаткової накладної №1062 від 11.08.2022, яка, при цьому, не містить посаду та найменування особи, яка її підписала з боку отримувача.
Як вбачається зі змісту протоколу судового засіданні в суді першої інстанції від 27.04.2023 (т.2 а.с.14), судом було оглянуто оригінал товарно-транспортної накладної №1062 від 11.08.2022.
З копії товарно-транспортної накладної №1062 від 11.08.2022 (т.1 а.с.50), замовником є ТОВ «Хімагро», вантажовідправником значиться ТОВ «АГРОХІМІЧНА КОМПАНІЯ ГРОСДОРФ», а вантажоодержувачем є ТОВ «Хімагро».
З даної накладної не вбачається, що вантажотримувачем є відповідач по справі - ТОВ "АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД".
Крім того, у вказаній копії товарно-транспортній накладній №1062 від 11.08.2022 зазначена адреса пункту розвантаження: Одеська обл., с. Знам`янка.
Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ "АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД" зареєстрований за адресою: 67231, Одеська обл., Іванівський р-н, село Білка, вул. Стрекалова, буд. 68.
Тобто, адреса доставки зазначена в товарно-транспортній накладній відрізняється від адреси реєстрації вказаного підприємства.
Тому судова колегія не приймає посилання позивача в якості доказу поставки товару на товарно-транспортну накладну №11081024 від 11.08.2022, оскільки з даної накладної ТОВ "АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД" не є вантажотримувачем товару, про що вірно було зазначено судом першої інстанції.
Суд першої інстанції прийняв у якості належного доказу податкову накладну №20 від 11.08.2022, №реєстрації квитанції в ЄРПН 9171014483, з чим судова колегія не погоджується, з огляду на таке.
Позивач зазначав, що за фактом поставки товару відповідачу ТОВ "ХІМАГРО" було подано податкову накладну №20 від 11.08.2022р., №реєстрації квитанції в ЄРГІН 9171014483, що на думку позивача доводить факт поставки товару, оскільки податкові накладні відносяться до первинних бухгалтерських документів в розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність".
Зі змісту наявного в матеріалах справи листа Головного управління ДПС в Одеській області №5988/6/15-32-04-06-06 від 06.03.2023 (т.1 а.с.227-229) Головне управління ДПС в Одеській області зазначило, що згідно даних інформаційно-комунікаційної системи ДПС України, в Єдиному реєстрі податкових накладних за ТОВ "ХІМАГРО" зареєстровано податкову накладну та/або розрахунок коригування віл 11.08.2022 №20, реєстраційний номер 9171014483.
Щодо надання інформації по підприємству ТОВ «АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА І ЛТД», то Головне управління ДПС в Одеській області у вказаному листі №5988/6/15-32-04-06-06 від 06.03.2023 зазначило, що запитувана інформація по ТОВ «АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД» є інформацією щодо третіх осіб, тому у Головного управління ДПС в Одеській області не має законних підстав щодо її надання.
Судова колегія зазначає, що дійсно, позивач задекларував податкові зобов`язання за фактом господарської операції з поставки зазначеного вище товару, натомість доказів формування відповідачем - ТОВ «АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД» у звітному періоді податкового кредиту за даною господарською операцією матеріали справи не містять.
Так, у разі наявності дефектів первинних документів та невизнання стороною факту постачання спірного товару, сторони не позбавлені права доводити постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару.
Частинами першою та другою статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо (частини перша, друга статті 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні»; в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України (далі - ПК України) на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Згідно з пунктом 201.7 статті 201 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).
При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою (пунктом 201.10 статті 201 цього Кодексу).
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відноситься до податкового кредиту.
Підставою для виникнення в платника права на податковий кредит з податку на додану вартість є факт реального здійснення операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а також оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст.
Встановлюючи правило щодо обов`язкового підтвердження сум податкового кредиту, врахованих платником ПДВ при визначенні податкових зобов`язань, законодавець, безумовно, передбачає, що ці документи є достовірними, тобто операції, які вони підтверджують, дійсно мали місце.
Такий висновок сформовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 29.06.2021 зі справи № 910/23097/17.
З урахуванням наведеного Суд зазначає, що, оцінюючи податкові накладні    у сукупності з іншими доказами у справі, господарські суди повинні враховувати фактичні дії    як постачальника, так і покупця    щодо відображення ними в податковому та бухгалтерському обліку постачання спірного товару.
Якщо сторона заперечує факт передачі товару за договором, але одночасно реєструє податкові накладні на придбання товарів від постачальника та формує як покупець податковий кредит за фактом поставки товару на підставі спірної накладної, і жодним чином не пояснює свої дії та правову підставу виникнення в платника права на податковий кредит з ПДВ за такою накладною, то така поведінка сторони не є добросовісною та розумною.
У такому випадку дії сторони з реєстрації податкових накладних засвідчують волю до настання відповідних правових наслідків, тому податкова накладна, виписана однією стороною в договорі (постачальником) на постачання товару на користь другої сторони (покупця), може бути допустимим доказом факту прийняття товару від контрагента на визначену суму,    якщо покупець вчинив юридично значимі дії, зокрема, відобразив податковий кредит за вказаною господарською операцією з контрагентом    (близька за змістом правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.06.2022 зі справи №    922/2115/19).
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів зазначає, що відповідач вважає недоведеним факт поставки товару, підтвердження реєстрації відповідачем податкових накладних (у разі наступного продажу товару) чи формування податкового кредиту (у разі власного використання) в матеріалах справи відсутні.  Позивач стверджує про факт поставки товару, на підтвердження чого надав власну податкову накладну, яка не свідчить про вчинення відповідачем юридично значимих дій з визнання господарської операції, а саме факту отримання товару.
Відповідно до приписів  статті 73 ГПК  України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.
Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази в розумінні ст.76, 77 ГПК України факту отримання відповідачем зазначеного товару, оскільки відсутній оригінал видаткової накладної, сканкопія видаткової накладної не завірена електронним підписом належним чином, копія товарно-транспортної накладної не містить відомостей щодо отримувача товару - відповідача по справі, відомостей про реєстрацію за відповідачем податкової накладної відсутні.
Відповідно до п. 2 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, у відповідності до п.2     ч.1 ст. 277 ГПК України, є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.
Таким чином, у зв`язку з недоведеністю позивачем факту поставки товару та, відповідно, укладення договору поставки у спрощений спосіб, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення первісного позову про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 411    664,20 грн, інфляційних втрат у розмірі 5    763,20 грн, 3% річних у розмірі 3    045,19 грн, у зв`язку з чим рішення Господарського суду Одеської області Одеської області від 11.05.2023 у справі №916/3043/22 в частині задоволення первісного позову слід скасувати з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні первісного позову. 
Згідно з ч.4 ст.129 ГПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких, зокрема, відносяться й витрати на професійну правничу допомогу), покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача;    у разі відмови в позові - на позивача;    у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи те, що рішення Господарського суду Одеської області Одеської області від 11.05.2023 у справі №916/3043/22 підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог позивача за первісним позовом, додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 29.05.2023 у справі №916/3043/22, в якому заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ХІМАГРО." про розподіл судових витрат у справі №916/3043/22 задоволено та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ХІМАГРО." витрати на правову допомогу у розмірі 52    000 грн, теж підлягає скасуванню.
У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на позивача.
Керуючись статтями 129, 253, 269, 270, п.2 ч.1 ст. 275, п.2 ч.1 ст. 277, ст. 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

                                                  ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД" на рішення Господарського суду Одеської області від 11.05.2023 та на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 29.05.2023 у справі №916/3043/22 - задовольнити.
Рішення Господарського суду Одеської області від 11.05.2023 - скасувати частково.
У задоволенні позову ТОВ "ХІМАГРО." про стягнення заборгованості у розмірі 411664,20 грн, інфляційних втрат у розмірі 5763,20 грн, 3% річних у розмірі 3045,19 грн - відмовити.
В іншій частині рішення залишити без змін.
Додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 29.05.2023 у справі №916/3043/22 скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ХІМАГРО." про розподіл судових витрат у справі №916/3043/22 - відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ХІМАГРО." на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОФІРМА ПЕРЕМОГА 1 ЛТД" 9460,63 грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.
Доручити Господарському суду Одеської області видати відповідний наказ.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у відповідності до вимог ст.ст. 286-291 ГПК України.
Повний текст постанови складено 04.12.2023.

Головуючий  суддя:                                                                 А.І. Ярош

Судді:                                                                                          Г.І. Діброва

                                                                                                                       Н.М. Принцевська