ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2023 року          м.Дніпро         Справа №  904/2367/23
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді:  Іванова О.Г. (доповідач), 
суддів: Паруснікова Ю.Б., Верхогляд Т.А., 
при секретарі судового засідання: Саланжій Т.Ю.
представники сторін:
від позивача: Серьогіна С.В., адвокат (в залі суду);
від відповідача: Хоменко О.А., адвокат (поза межами суду); 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат"  на рішення  Господарського суду Дніпропетровської області від 15.08.2023 (суддя Татарчук В.О., повний текст якого підписаний 25.08.2023) у справі  № 904/2367/23
за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії “Придніпровська залізниця” акціонерного товариства "Українська залізниця" (м. Дніпро) 
до Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат"             (м.         Кривий Ріг, Дніпропетровська область) 
про стягнення плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу

ВСТАНОВИВ:
До Господарського суду Дніпропетровської області звернулося Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" про стягнення заборгованості в загальному розмірі 449809,14 грн, з якої: 417304,20 грн плати за користування вагонами, 15099,36 грн збору за зберігання вантажу, 13093,97 грн інфляційних втрат, 4311,61 грн 3% річних. 
Позовні вимоги обґрунтовані затримкою вагонів на підходах до станції призначення з вини вантажовласника, за що нараховано плату за їх користування.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 15.08.2023 у справі №904/2367/23 позовні вимоги задоволено у повному обсязі. 
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"  417 304,20грн - плати за користування вагонами, 15 099,36грн - збору за зберігання вантажу, 13 093,97грн - інфляційних втрат, 4 311,61грн - 3% річних, 6 747,14грн - витрат по сплаті судового збору.

Не погодившись із зазначеним рішенням частково на суму 150 795,72 грн, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Приватне акціонерне товариство "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат", в якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині стягнення плати за користування вагонами в розмірі 147  848,64 грн. з ПДВ та збору за зберігання вантажу в розмірі 2  947,08грн. з ПДВ і ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог та інфляційних втрат, 3 % річних.
Апеляційна скарга мотивована безпідставністю нарахування плати за час користування вагонами, який враховає період дії комендантської годи, оскільки відповідно рішення правління Акціонерного товариства «Укрзалізниця» від 02.04.2022 (протокол № Ц-54/42 Ком.т), доведеного до відома структурних підрозділів позивача телеграмним розпорядженням № ЦМ-13/639 від 05.04.2022, затверджено «Перелік виняткових умов, які є підставою для звільнення замовників послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів, від обов`язку вносити плату за користування вантажними вагонами і контейнерами та зборів/плат AT «Укрзалізниця» під час дії воєнного стану в Україні», згідно з яким до часу користування вагоном (контейнером) не включається час дії комендантської години за місцезнаходженням станції відправлення та/або прибуття, а замовник звільняється від плати за користування вагонами за час існування таких обставин.
Скаржник зазначає, що відсутність актів загальної форми ГУ-23, які б засвідчували факт існування комендантської години та мали б бути підставою для звільнення замовника від відповідальності за користування вагонами у комендантську годину, не позбавляє останнього права на зменшення нарахованої залізницею плати за користування вагонами за час їх затримки у період дії комендантської години, оскільки існування комендантської години є загальновідомим фактом, тому відповідно до рішення від 02.04.2022 (протокол № Ц-54/42 Ком.т), тому цей час не включається до загального періоду затримки вагонів.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а оскаржене рішення місцевого господарського суду без змін.
Зазначає, що посилання скаржника на звільнення замовника від відповідальності за понаднормове використання вагонів у комендантську годину, є довільним тлумаченням рішення від 02.04.2022 (протоколу № Ц-54/42 Ком.т), оскільки відповідно до вказаного рішення загального періоду затримки вагонів не включається час дії комендантської години, якщо саме запровадження комендантської години стало підставою для затримки вагонів. В даному випадку затримка вагонів сталася не через введення комендантської години, а з вини відповідача, який несвоєчасно звільнив колії від вантажу, що прибув на його адресу.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.09.2023 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді – Іванова О.Г. (доповідач), судді – Парусніков Ю.Б., Верхогляд Т.А.
З огляду на відсутність в суді апеляційної інстанції матеріалів справи на час надходження скарги, ухвалою суду від 06.09.2023 здійснено запит матеріалів справи №904/2367/23 із Господарського суду Дніпропетровської області та відкладено вирішення питання про рух апеляційної скарги до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.
11.09.2023 матеріали справи №904/2367/23 надійшли до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 15.09.2023 (суддя – доповідач Іванов О.Г.) відхилено клопотання апелянта про поновлення строку на оскарження рішення суду, як необґрунтоване; апеляційну скаргу відповідача залишено без руху через неподання останнім доказів направлення скарги позивачу листом з описом вкладення. Скаржнику наданий строк для усунення недоліків апеляційної скарги відповідно до ч. 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.
26.09.2023 на адресу суду від скаржника, на виконання вимог ухвали від 15.09.2023  надійшла заява про усунення недоліків скарги, до якої додано докази направлення скарги позивачу. 
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.10.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.08.2023 у справі №904/2367/23; розгляд справи  призначено у судовому засіданні на 13.12.2023.
У судовому засідання 13.12.2023 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.
Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог частин 1, 2, 5  статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.
20.03.2020 Акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" залізниця) та Приватним акціонерним товариством "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" (власник колії, Комбінат) укладено договір №ПР/М-20240/НЮдч про експлуатацію залізничної під`їзної колії Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат", яка примикає до станції Інгулець Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця".
Відповідно до пункту 1 договору, згідно зі Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів залізничним транспортом України і на умовах цього договору експлуатується під`їзна колія, яка належить власнику, що примикає до станції Інгулець Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця": стрілкою № 5 до продовження станційної колії № 3 та стрілкою № 23 до продовження станційної колії № 2.
Під`їзна колія обслуговується власними локомотивами.
Межею під`їзної колії є знаки "Межа під`їзної колії", які встановлені на продовженні колії №3 біля вхідного світлофора "НІ", на продовженні колії № 2 біля вхідного світлофора "НІІ".
Розгорнута довжина під`їзної колії становить 50624,66 погонних метрів (п. 2 договору).
Рух поїздів на під`їзній колії здійснюється з додержанням Правил технічної експлуатації залізниць України, Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України, Інструкції з сигналізації на залізницях України, Інструкції про порядок обслуговування і організації руху на під`їзній колії (п. 4 договору).
Згідно з пунктом 5 договору здавання вагонів для під`їзної колії здійснюється за повідомленням, які передає відповідальний працівник станції Інгулець по телефону відповідальному працівнику залізничного цеху ПРАТ "ІНГЗК" не пізніше, ніж за 2 години до здавання, з реєстрацією у "Книзі повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або завантаження" форми ГУ-2.
Вагони для під`їзної колії власника подаються локомотивом залізниці на одну з колій № 1, 2, 3, IV, 5, 6, 7, 8, 9, 10 станції Інгулець за вказівкою чергового по залізничній станції Інгулець, де здійснюються передавальні операції з вагонами у технічному та комерційному відношенні. Подальший рух вагонів виконується локомотивом власника колії (п. 6 договору).
Пунктом 8 договору передбачено, що про готовність вагонів до відправлення з під`їзної колії відповідальний працівник залізничного цеху ПРАТ "ІНГЗК" повідомляє по телефону відповідального працівника станції примикання Інгулець залізниці не пізніше, ніж за одну годину до пред`явлення вагонів до здачі залізниці, з наступним наданням письмового повідомлення за формою, встановленою Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113.
За змістом пункту 9 договору вагони, що повертаються з під`їзної колії, подаються локомотивом власника колії на одну з колій № 1, 2, 3, IV, 5, 6, 7, 8, 9, 10 станції Інгулець, за вказівкою чергового по залізничній станції Інгулець, де здійснюється приймання вагонів залізницею у технічному та комерційному відношенні.
Час перебування вагонів на під`їзній колії обчислюється з моменту закінчення передавальних операцій при передачі вагонів залізницею власнику колії до моменту закінчення цих операцій при поверненні вагонів залізниці (п. 10 договору).
Згідно з пунктом 11 договору для під`їзної колії встановлюється загальний термін перебування усіх вагонів – 12,0 год.
Відповідно до пункту 14 договору власник колії сплачує залізниці:
- за користування вагонами - згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами;
- за зберігання вантажів у вагонах - у разі затримки їх з причин, залежних від власника колії, після закінчення терміну безоплатного зберігання, сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї) - згідно з Правилами зберігання вантажів;
- інші збори і плати за додаткові роботи та послуги, які виконує залізниця для власника колії - згідно з діючими нормативними документами.
Збори і плати вносяться на підставі статті 62 Статуту залізниць України у національній валюті України, на умовах попередньої оплати на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання філії "ЄРЦД".
Пунктом 15 договору встановлено, що власник копії несе відповідальність за схоронність вагонного парку відповідно до статті 124 Статуту залізниць України, розділу ІV "Порядок розрахунку розмірів збитків за пошкодження вантажних вагонів" Правил користування вагонами і контейнерами.
Вагони з під`їзної колії повертаються очищеними від вантажу, із знятими реквізитами кріплення після розвантаження, промитими у випадках, передбачених Правилами перевезення вантажів навалом і насипом, згідно зі статтею 35 Статуту залізниць України.
У відповідності до п. 21 договору (із змінами і доповненнями, викладеними в додатковій угоді № 4 від 20.09.2021) цей договір вважається укладеним з моменту підписання його сторонами та скріплення печатками сторін, і діє з 01 квітня 2020 до 31 березня 2025 включно.
У грудні 2022 року за залізничними накладними залізницею були прийняті до перевезення на адресу одержувача ПрАТ "Інгулецький ГЗК" порожні власні вагони. У перевізних документах станцією призначення вказано станцію Інгулець Придніпровської залізниці.
На шляху прямування, відповідно до вимог пунктів 9, 10 Правил користування вагонами і контейнерами станцією Кривий Ріг-Сортувальний відповідні вагони було затримано на підставі наказу №330 від 19.12.2022 через зайнятість колій на станції призначення Інгулець з вини одержувача ПрАТ “ІнГЗК”.
Причина затримки вагонів - скупчення вагонів на станції Інгулець Придніпровської залізниці через їх неприйняття одержувачем на свою під`їзну колію.
Факти скупчення (затримки) вагонів на коліях станції призначення з вини одержувача засвідчені актами загальної форми ГУ-23 №№895, 897, 899, 905, 919, 920, 923, 926, підписаними відповідачем із запереченнями (містяться в матеріалах спраи). Час перебування на станції призначення вагонів за цими актами охоплює час затримки відповідних вагонів за наказом. 
Наведене підтверджується актом про затримку форми ГУ-23а №55 від 19.12.2022.
По прибутті вагонів на станцію призначення позивач своєчасно (відповідно до пункту 5 договору) повідомив відповідача про готовність залізниці передати вагони, про що зроблено відповідні записи у Книзі повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження форми ГУ-2.
Повідомлення про затримку наведених вагонів за наказом №330 від 19.12.2022 станцією призначення передано представникам відповідача не пізніше двох годин після його отримання, як то передбачає абзац 4 пункту 10 розділу ІІІ Правил користування вагонами і контейнерами, що підтверджується повідомленням.
Наведені вагони відповідач своєчасно не забрав на свої під`їзні колії, про що були складені акти загальної форми ГУ-23 №№895, 897, 899, 905, 919, 920, 923, 926, підписаними відповідачем із запереченнями.
За весь час затримки вагонів з вини вантажовласника за Відомостями форми ГУ-46 №№24129403, 29129405, 29129406, 02019002, 02019003, 31129407, 06019006, 08019009, 10019010, 07019007 позивачем нараховано плату за користування вагонами – 417304,20грн та збір за зберігання вантажу за накопичувальними картками ф. ФДУ-92 №23129070, 24129071, 29129075, 29129074 – 15099,36грн, які відповідач підписав із зауваженнями.
Відповідач плату за користування вагонами у загальному розмірі 417304,20грн та збір за зберігання вантажу у розмірі 15099,36 грн не сплатив, що і стало підставою для звернення позивача до господарського суду з позовом за захистом своїх прав.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, господарський суд виходив з того, що позивачем надані належні та допустимі докази на підтвердження того, що затримка вагонів на станції підходу до станції призначення відбулась через неможливість приймання їх станцією призначення з причин скупчення на ній вагонів, що прибули на адресу відповідача, у зв`язку з неприйняттям вагонів вантажовласником – Приватним акціонерним товариством "Інгулецький ГЗК" і несвоєчасним вивільненням колій від вантажу, що прибув на його адресу, які складені відповідно до встановлених законодавством вимог.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.
Предметом розгляду у даній справі є стягнення з відповідача на користь позивача плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу, 3% річних та інфляційних втрат.
Предметом доказування у цій справі є обставини, пов`язані з наявністю правових підстав для сплати відповідачем плати за користування вагонами і збору за зберігання вантажів; наявність/відсутність підстав для застосування відповідальності за порушення зобов`язань за договором.
Відповідно до пункту першого частини другої  статті 11 Цивільного кодексу України  підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Згідно з положеннями частини п`ятої  статті 307 Господарського кодексу України, яка кореспондується з положеннями частини другої статті  908  та статті  920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальністю суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами (статутами) та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.
Відповідно до  статті 3 Закону України «Про залізничний транспорт»  законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з  законів України «Про транспорт», «Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України.
За змістом статті 5  Статуту залізниць України, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 06 квітня 1998 року № 457, нормативні документи, що визначають, зокрема порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.
Згідно із статтею 71  Статуту залізниць України  взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під`їзних колій визначаються договором.
Подача і забирання вагонів, а також маневрова робота на залізничних коліях, що належать підприємствам, здійснюються їх локомотивами.
Відповідно до статті 46  Статуту        залізниць України    одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами.
Умови укладеного сторонами Договору № ПР/М-20240/НЮдч від 20.03.2020 визначають, що власник колії сплачує залізниці за користування вагонами згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами.
Статтею 119   Статуту залізниць України  встановлено, що за    користування    вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами,    власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами.
Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.
Згідно із пунктом 3 Правил користування вагонами і контейнерами, затвердженими  наказом Міністерства транспорту України від 25 лютого 1999 року № 113  (далі - Правила користування вагонами і контейнерами) облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46 (додаток 1), Відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к (додаток 11), які складаються на підставі Пам`яток про подавання/забирання    вагонів форми ГУ-45 (додаток 2), Пам`яток про видачу/приймання контейнерів форми ГУ-45к (додаток 8), Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами (додаток 12), Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а (додаток 3), Актів загальної форми ГУ-23 (додаток 6).
Пунктом 4 Правил користування вагонами і контейнерами встановлено, що відомості плати за користування вагонами, контейнерами складаються на вагони, контейнери, що подаються під навантаження та вивантаження, є документами обліку часу перебування вагонів, контейнерів у пунктах навантаження та вивантаження та на під`їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами, контейнерами.
Відповідно до пункту 8 Правил користування вагонами і контейнерами у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та    хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.
Порядок нарахування плати за зберігання вантажів залізницею визначено Правилами зберігання вантажів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 № 644 (далі – Правила № 644).
Термін граничного зберігання починається з моменту вивантаження вантажу (контейнера з вагона) засобами залізниці або з моменту подачі вагона під вивантаження засобами одержувача (пункт 4 Правил № 644).
Збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо). Термін безоплатного зберігання обчислюється:
якщо на станції призначення вивантаження здійснюється засобами: залізниці – з 24-ої години дати вивантаження вантажів; одержувача – з 24-ої години дати подавання вагонів під вивантаження; 
при переадресуванні – після двох годин з моменту повідомлення про прибуття вантажу;
при затримці – з моменту затримки (пункт 8 Правил № 644).
Факт затримки вантажу засвідчується актом загальної форми (пункт 9 Правил № 644).
Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 розділу ІІІ Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 № 317, збір за зберігання власного (орендованого) рухомого складу на своїх осях (з одиниці) справляється в розмірі 5,9 грн за добу; при зберіганні вантажів у вагонах 4,0 грн за одну тонну. У всіх випадках неповна доба зберігання вантажів округляється до повної.
Відповідно до абзацу третього пункту 2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 864/5085), усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику.
Наявними в матеріалах справи залізничними накладними підтверджується, що у грудні 2022 року залізницею прийняті до перевезення залізничні вагони, що підтверджується залізничними накладними.
На шляху прямування, відповідно до вимог пунктів 9, 10 Правил користування вагонами і контейнерами станцією Кривий Ріг-Сортувальний відповідні вагони було затримано на підставі наказу №330 від 19.12.2022 через зайнятість колій на станції призначення Інгулець, у звязку з чим складені акти про затримку вагонів форми ГУ-23а та ГУ-23 і за весь час затримки вагонів з вини вантажовласника нарахована плату за користування спірними вагонами на загальну суму 417304,20грн та збір за зберігання вантажу – 15099,36грн.
Відповідач не довів господарському суду наявність обставин, що є підставою для звільнення його від плати за користування вагонами та зберігання вантажів, у зв`язку з чим місцевий господарський суд позов задовольнив.

Посилання скаржника на телеграмне розпорядження від 05.04.2022  № ЦМ-13/693, як на підставу для зменшення нарахованої залізницею плати за користування вагонами за час затримки вагонів в період дії комендантської години, не спростовують правильність висновків місцевого господарського суду щодо наявності підстав для стягнення з відповідача плати за користування вагонами з огляду на наступне.
Рішенням правління Акціонерного товариства «Укрзалізниця» від 02.04.2022 (протокол № Ц-54/42 Ком.т) затверджено «Перелік виняткових умов, які є підставою для звільнення замовників послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів, від обов`язку вносити плату за користування вантажними вагонами і контейнерами та зборів/плат АТ «Укрзалізниця» під час воєнного стану в Україні».
Зміст зазначеного рішення до підрозділів Укрзалізниці доведено телеграфним розпорядженням № ЦМ-13/693 від 05.04.2022.
Згідно з даним рішенням у разі виникнення затримок навантажених вагонів та контейнерів незалежно від їх власності, порожніх власних вагонів (контейнерів) або орендованих вагонів на своїх осях, під час перевезення на станціях відправлення, на підходах до станції призначення, в тому числі у «кинутих» поїздах чи затримок на станціях в очікуванні подачі вагонів (контейнерів) на під`їзні колії, до часу користування вагоном (контейнером) не включається час затримки вагону (контейнеру), що виник, зокрема у випадку запровадження комендантської години на території, на якій розташована станція відправлення/призначення.
У такому разі до часу користування вагоном не включається час дії комендантської години за місцезнаходженням станції; проведення бойових дій або тимчасової окупації збройними формуваннями російської федерації території, на якій розташована станція відправлення та/або станція призначення та/або будь-яка станція на шляху прямування.
Вказані вище обставини засвідчуються актом загальної форми ГУ-23, який складається згідно з додатком 6 до Правил користування вагонами.
Акти загальної форми ГУ-23, складені у випадку затримки вагонів з вказаних вище підстав, мають містити конкретний опис обставин, що стали підставою для затримки вагонів та складання актів. Саме акт загальної форми ГУ-23 є підставою не враховувати в час користування вагоном час існування обставин, зазначених вище.
Правове регулювання впровадження комендантської години здійснюється на підставі  Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII,  Постанови Кабінету Міністрів України від 08.07.2020     № 573 «Питання запровадження та здійснення деяких заходів правового режиму воєнного стану»,  Постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 № 1455 «Про затвердження порядку встановлення особливого режиму виїзду і виїзду, обмеженні свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан».
Під час комендантської години запроваджуються певні заборони та обмеження, зокрема, перебування на вулицях та в інших громадських місцях осіб без виданих перепусток, пересування на транспортних засобах тощо.
Водночас відповідач не довів, що під час дії комендантської години виробничі підрозділи і позивача, і відповідача не працюють у нічну зміну (під час комендантської години) та який вплив на виробничий процес сторін має комендантська година, якщо це не пов`язано з перебуванням працівників підприємства на вулицях і в громадських місцях. Матеріали справи не містять доказів того, що робота залізничних станцій та під`їзних колій відповідача, що примикають до цих станцій, припинялась на період дії комендантської години.
Крім того, рішення правління АТ «Українська залізниця» від 02.04.2022 (протокол № Ц-54/42 Ком.т) є локальним (внутрішнім) нормативним актом залізниці, який не вносить змін/доповнень до  Статуту залізниць України, Правил перевезень вантажів та укладеного сторонами Договору, а тому за відсутності складених залізницею актів про засвідчення обставин запровадження комендантської години на території, на якій розташована станція відправлення/призначення, відсутні підстави не враховувати в час користування вагоном час комендантської години.
Враховуючи відсутність у матеріалах справи зазначених актів, відсутність жодних повідомлень від відповідача щодо неможливості забирання вагонів з під`їзної колії у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану, з урахуванням того, що станція призначення працює цілодобово, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності належних та допустимих доказів, які б засвідчували передбачені виняткові умови, які є підставою для звільнення відповідача від обов`язку вносити плату за користування вантажними вагонами і контейнерами та збору за зберігання вантажу під час воєнного стану в Україні.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 19.04.2023 у справі № 904/2019/22.
Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача плати за користування вагонами у розмірі 417304,20грн та збору за зберігання вантажу у розмірі 15099,36грн обґрунтовано визнано судом такими, що підлягають задоволенню.
Позивач на суму боргу в загальному розмірі 449809,14грн, яка підтверджується відомостями плати за користування вагонами №№24129403, 29129405, 29129406, 02019002, 02019003, 31129407, 06019006, 08019009, 10019010, 07019007 та накопичувальними картками №№23129070, 24129071, 29129075, 29129074, нарахував та заявив до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 4311,61грн за період з 25.12.2022 по 03.05.2023 та інфляційні втрати у розмірі 13093,97грн за період з 25.12.2022 по 03.05.2023.
Статтею 625 ЦК України    визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2    ст. 625 ЦК    України).
Верховний Суд неодноразово наголошував, що за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц).
При цьому, вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції та 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу (постанова Верховного Суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18).
Таким чином, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання виникає обов`язок сплатити кредитору разом із сумою основного боргу суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором.
Згідно з частинами 1, 2 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Пунктом 2.1.4 договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом передбачено обов`язок замовника сплачувати послуги перевізника та інші платежі, належні перевізнику за договором з сум внесеної передоплати за кодом платника. Самостійно визначати розмір попередньої оплати та періодичність її внесення на підставі діючих тарифів та умов договору, при цьому зобов`язаний враховувати обсяг запланованих перевезень, вагонообіг, строк перебування вагону за межами України та інших послуг перевізника.
У пункті 1.4 договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом сторони погодили, що надання послуг за договором може підтверджуватися одним з таких документів: накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю, відомістю плати за користування вагонами, відомістю плати за подавання/забирання вагонів та маневрову роботу, іншими документами.
З огляду на законодавчо встановлений порядок оплати спірних у даній справі послуг (автоматичне списання з рахунку відповідача), оплата за надані залізницею послуги здійснюється негайно в день підписання (оформлення) накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами, відомості плати за подавання/забирання вагонів та маневрову роботу. При цьому, відповідальність за невиконання грошового зобов`язання підлягає застосуванню з дня, наступного за днем оформлення накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами, відомості плати за подавання/забирання вагонів та маневрову роботу.
Позивачем наданий обґрунтований розрахунок 3% річних за період прострочення з з 25.12.2022 по 03.05.2023 у розмірі 4311,61грн. та інфляційні втрати у розмірі 13093,97грн за період з 25.12.2022 по 03.05.2023.
Розрахунки позивача перевірено апеляційним судом, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку про їх правомірність та обґрунтованість.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а викладені у ній доводи не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті        275        та статті        276 Господарського процесуального кодексу України        суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції при вирішенні даної справи правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини сторін, прийняв законне та обґрунтоване рішення, тому у відповідності до        ст. 276 ГПК України        в задоволенні скарги слід відмовити, а оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.
Відповідно до  ст. 129 Господарського процесуального кодексу України  витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача.
Керуючись ст. ст.  269,  275,  276,  282-284 ГПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат"  на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.08.2023  у справі  № 904/2367/23 - залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.08.2023 у справі № 904/2367/23 - залишити без змін.
Судові витрати Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" за подання апеляційної скарги на рішення суду покласти на заявника апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови виготовлено та підписано 15.12.2023.

Головуючий суддя                                                                                 О.Г. Іванов

Суддя                                                                                                        Т.А. Верхогляд

Суддя                                                                                                         Ю.Б. Парусніков