Справа № 462/6077/23                                Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І. 
Провадження № 22-ц/811/2895/23                 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

30 листопада 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: 
головуючого судді: Савуляка Р.В.,
суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,
секретаря: Іванової О.О.
з участю представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Львівської міської ради на рішення Залізничного районного суду міста Львова від 19 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, за участі третьої особи: ОСОБА_3 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2023 року ОСОБА_1  звернулася в суд з позовом до Львівської міської ради, за участі третьої особи:  ОСОБА_3  про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. 
В обгрунтування заявлених вимог покликалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабця. В той же час, при продажі квартири в якій вона проживала, було виявлено оригінал заповіту, про який їй раніше не було відомо. Згідно вказаного заповіту, частину майна померла заповіла позивачу. У зв`язку з цим, вона подала приватному нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак, їй було відмовлено через пропуск встановленого законом строку. 
Просила суд про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Рішенням Залізничного районного суду міста Львова від 19 вересня 2023 рок позов ОСОБА_1 до Львівської міської ради, за участі третьої особи: ОСОБА_3 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задоволено повністю.
Встановлено ОСОБА_1 додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , - 2 /два/ місяці з моменту набрання рішенням законної сили.
Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржила Львівська міська рада.
В апеляційній скарзі покликається на те, що при постановленні рішення суд не звернув належну увагу на те, що єдиною поважною причиною пропуску 6- місячного строку для подання заяви про прийняття спадщини позивач ОСОБА_1 наводить ту обставину, що вона не знала про існування заповіту на її користь. 
Вказує, що жодних доказів на обґрунтування того, що позивач справді не мала інформації про наявність заповіту на її користь ОСОБА_1 не надала, адже нотаріус на підставі Закону «Про нотаріат», п. 2.2 гл. 9, пунктів 2.2 і 3.2 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції від 22 лютого 2012 року № 296/5 вчиняє дії для розшуку спадкоємця, зокрема й засобами публічного оголошення або повідомлення у пресі. 
Зазначає, що в матеріалах справи немає жодного доказу про те, що нотаріус позивачку про заповіт не повідомив і відсутні докази на підтвердження обставини, що позивачка дізналася про існування заповіту лише навесні 2023 року.
Також стверджує, що Залізничний районний суд м. Львова, нехтуючи цими вимогами не дослідив чи заводилася спадкова справа після смерті ОСОБА_4 , хто є спадкоємцями майна померлої ОСОБА_4 тощо.
Вважає, що відсутні підстави для надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. 
Просить рішення Залізничного районного суду міста Львова від 19 вересня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.
22 листопада 2023 року на адресу Львівського апеляційного суду від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу. Просить апеляційну скаргу Львівської міської ради залишити без задоволення, а рішення Залізничного районного суду міста Львова від 19 вересня 2023 року без змін.
В судове засідання представник Львівської міської ради не з`явився, 29 листопада 2023 року від нього надійшла заяви про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні.
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").
Враховуючи предмет спору, складність справи, а також необхідність дотримання розумних строків розгляду справи колегія суддів вважає за необхідне відхилити вказане клопотання.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в заперечення доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Судом та матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6).
Згідно заповіту від 24 грудня 2013 року, ОСОБА_4 заповіла своє майно ОСОБА_3 , та ОСОБА_1 . Так, ОСОБА_3 , отримав у спадщину земельну ділянку площею 0,0590 га, що на території Грибовицької сільської ради, а позивач ОСОБА_1 , -все інше майно померлої (а.с.7).
Свідоцтвом про право на спадщину від 06 серпня 2010 року, встановлено, що спадкоємцем майна ОСОБА_5 , є його дружина - ОСОБА_4 . Спадщина згідно вказаного майна складається з гаража № НОМЕР_2 в автогаражному кооперативі «Будівельник» в м. Львові на вул. Любінській, 198. Вказане також стверджується витягом про державну реєстрацію прав, технічним паспортом, свідоцтвом про право власності на гараж (а.с.9-12).
В матеріалах справи також міститься договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , від 17 квітня 2023 року, в якій на час смерті проживала померла ОСОБА_4 , що укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 (а.с.8).
Згідно відповіді приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Львівської області від 19 липня 2023 року, спадкова справа після смерті ОСОБА_4 , - не заводилася. Крім того, вказано, що ОСОБА_1 , пропустила встановлений 6-ти місячний строк для прийняття спадщини (а.с.13).
За нормою ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.
Частиною 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).
Згідно з ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.
Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.
Відповідно до ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Виходячи з засад диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Окрім того, згідно положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Позивачка не подала своєчасно нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті своєї бабусі, оскільки про існування заповіту їй не було відомо, а дізналась про нього після вивільнення квартири та звернулася до нотаріуса щодо спадкового майна, шо підтверджується вказаним вище договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , від 17 квітня 2023 року, та відповіддю приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Львівської області від 19 липня 2023 року. 
При цьому, колегія суддів вважає, що дані причини пропуску строку звернення до нотаріальної контори позивачки, можна вважати такими, що спричинили об`єктивну неможливість звернення позивачки своєчасно з заявою про прийняття спадщини, виходячи з наступного.
За змістом ст. 63 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.
Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту.
Отже, Закон пов`язує виникнення у нотаріуса або особи, уповноваженої на вчинення нотаріальних дій, обов`язку здійснювати дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, з моментом заведення спадкової справи, чому передує звернення спадкоємця із заявою про прийняття спадщини.
Встановлено, що в матеріалах справи відсутні дані, що нотаріус вчиняв дії для повідомлення ОСОБА_1 , як спадкоємця після смерті ОСОБА_4 , у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі.
У постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, провадження № 61-38298св18, викладено висновок, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.
З огляду на те, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом майна померлої ОСОБА_4 , разом з померлою не проживала, про існування заповіту, складеного на її ім`я у встановленому законом порядку нотаріусом не була повідомлена, та дізналася про його наявність поза межами строку, передбаченого частиною першою статті 1270 ЦК України, колегія суддів вважає, що дані причини пропуску строку звернення до нотаріальної контори позивача, є такими, що спричинили об`єктивну неможливість звернення позивачки своєчасно з заявою про прийняття спадщини.
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про надання позивачці додаткового строку для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, оскільки позивачка навела поважні причини пропуску строку на звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті її бабусі, ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та не ґрунтуються на положеннях закону і фактичних обставинах справи, а тому підстав для їх задоволення немає.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Львівської міської ради залишити без задоволення.
Рішення Залізничного районного суду міста Львова від 19 вересня 2023 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 13 грудня 2023 року.

Головуючий:                                                                Савуляк Р.В.

Судді:                                                                        Мікуш Ю.Р.

       Приколота Т.І.