П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
—————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2023 р.	м. Одеса	Справа № 420/10286/23	

Перша інстанція: суддя Тарасишина О.М.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Домусчі С.Д.
суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,
за участю секретаря судового засідання – Тутової Л.С.
представника апелянта – Штець О.О.
представник відповідача – Лисого С.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області, в якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати Наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області від 30.03.2023 року №797 “Про застосування дисциплінарного стягнення до посадових осіб ГУ НП в Одеській області” в частині, що стосується ОСОБА_1 про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області від 04.04.2023 року №369 о/с, яким звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 ЗУ “Про Національну поліцію” з 06.04.2023 року капітана поліції ОСОБА_1 інспектора реагування патрульної поліції №4 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області;
- поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції №4 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області з 07.04.2023 року;
- стягнути на користь ОСОБА_1 з Головного управління Національної поліції в Одеській області суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу;
- допустити до негайного виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції №4 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області з 07.04.2003 року;
- допустити до негайного виконання рішення в частині стягнення на користь ОСОБА_1 заробітної плати за один місяць з урахуванням належних до сплати податків та інших обов`язкових платежів.
В обґрунтування позову вказував, що наказом ГУНП в Одеській області від 20.03.2023 року №677 призначено службове розслідування та затверджено склад дисциплінарного комісії, з яким позивач ознайомлений під підпис. Висновок службового розслідування затверджено начальником Головного управління 29.03.2023 року.
Зазначений висновок службового розслідування реалізовано шляхом видання наказу ГУНП в Одеській області №797 від 30.03.2023 року. В подальшому наказ реалізовано наказом по особовому складу №369 о/с від 04.04.2023 року у відповідності до вимог ч. 3 ст. 122 Дисциплінарного статут Національної поліції України. Позивач з вказаними наказами не погоджується, вважає їх прийнятими з порушенням встановленої законом процедури, безпідставно, упереджено та такими, що підлягають скасуванню.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 липня 2023 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено повністю.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає про неврахування судом першої інстанції того факту, що небажання співробітників провести медосвідування на стан сп`яніння у медичному закладі призвело до того, що фактично, протокол складений з порушенням встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
На думку апелянта, станом на 30.03.2023, вину ОСОБА_1 не підтверджено у встановленому законом порядку, проте наказом ГУ НП в Одеській області його за результатом проведеного службового розслідування звільнено за вчинення дисциплінарного проступку.
Вказує апелянт і на те, що під час зупинки, позивач знаходився поза службою, без табельної вогнепальної зброї та в цивільному одязі.
У відзиві на апеляційну скаргу, відповідач, послався на правомірність оскаржуваного рішення та просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Суд встановив, що наказом ГУНП в Одеській області від 20.03.2023 року №677 призначено службове розслідування та затверджено склад дисциплінарного комісії, з яким позивач ознайомлений під підпис. Висновок службового розслідування затверджено начальником Головного управління 29.03.2023 року.
Зазначений висновок службового розслідування реалізовано шляхом видання наказу ГУНП в Одеській області №797 від 30.03.2023 року. В подальшому наказ реалізовано наказом по особовому складу №369 о/с від 04.04.2023 року у відповідності до вимог ч. 3 ст. 122 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Відповідно пункту 6 частини 1 статті 77 ЗУ “Про Національну поліцію”, поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Службове розслідування призначене на підставі наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області від 20.03.2023 року № 677.
Згідно висновку службового розслідування, проведеного за фактом керування позивача транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, 17.03.2023 року о 22:00 год. УГІ ГУНП щ УПП в Одеській області ДПП НПУ надійшла інформація про керування поліцейським ГУНП в Одеській області транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння.
Так, 17.03.2023 року о 19:46 інспектор сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №4 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області капітан поліції Трофимов Д.В., діючих дисциплінарних стягнень не має, по службі характеризується позитивно, який знаходився поза службою в цивільному одязі, без табельної вогнепальної зброї, керуючи власним автомобілем марки “Volkswagen Passat”, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вулиці Балківська, 115, у м. Одесі, був зупинений УПП “Океан-0405” за проїзд перехрестя на заборонений сигнал світлофора.
У свою чергу, під час спілкування з капітаном поліції Д. Трофмовим поліцейськими УПП у нього було виявлено явні ознаки алкогольного сп`яніння (почервоніння очей, запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода). Від запропонованого огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою газоаналізатора (Drager) або у комунальному некомерційному підприємстві (Одеський обласний медичний цент психічного здоров`я) Одеської обласної ради позивач відмовився.
Відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейськими УПП зафіксовано на портативні відеореєстратори №474901 та №474588.
У зв`язку з викладеним стосовно Д. Трофімова поліцейськими УПП складено протокол про адміністративне правопорушення за частиною першою ст. 130 КУпАП серії ААД №361649, винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі адміністративного правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за частиною другою статті 122 КУпАП серії БАП №388883 та накладено штраф у сумі 510,00 грн. 
Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення відповідачем враховано всі обставини справи, тяжкість проступку, ступінь вини позивача, відношення до виконання службових обов`язків.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.
У статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Так, відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (далі Закон № 580-VIII) поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
За змістом статті 18 Закону №580-VIII, поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
В силу статті 19 Закону №580-VIII, у разі вчинення протиправних діяй поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Згідно з преамбулою до Дисциплінарного статуту Національної поліції України, цей Статут визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження. Дія цього Статуту поширюється на поліцейських, які повинні неухильно додержуватися його вимог.
У відповідності до ст. 1 Статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону, зобов`язує поліцейського, зокрема: - бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції.
Статтею 11 Статуту визначено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно із Статутом.
За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.
Згідно статті 12 Статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Статтею 13 Статуту визначено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень:
1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Відповідно до статті 15 Статуту, проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії.
Стаття 17 Статуту визначає, що відсторонення поліцейського від виконання службових обов`язків (посади) є тимчасовим заходом на час проведення службового розслідування та може бути застосовано до поліцейського у разі, якщо обставини виявленого дисциплінарного проступку унеможливлюють виконання посадових (функціональних) обов`язків ним або іншим поліцейським, а також якщо виконання поліцейським посадових (функціональних) обов`язків перешкоджає встановленню обставин виявленого дисциплінарного проступку.
Згідно статті 19 Статуту, у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.
За приписами п.1 ч.6 ст.19 Статуту, обставинами, що обтяжують відповідальність поліцейського, є зокрема, вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.
Стаття 64 Закону №580-VIII визначає, що особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".
Пункт 7 розділу IV Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС від 07.11.2018 № 893, вказує на те, що кожна посадова особа поліції, відповідно до своїх повноважень зобов`язана сприяти проведенню службового розслідування.
Розділом II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, передбачено, що під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського. Виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність, мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походження чи статус, освіту, місце проживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку. Поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати. Контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку. Дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики. Інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Пунктами 3 та 4 Розділу IV Правил передбачено, що за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики. При зверненні до особи поліцейському заборонено бути зверхнім, погрожувати, іронізувати, використовувати ненормативну лексику.
Апеляційний суд звертає увагу, що в межах даної справи слід надати правову оцінку обставинам наявності або відсутності вчинення позивачем саме дисциплінарного проступку у вигляді порушення ним службової дисципліни.
На думку апелянта, в даному випадку, засобом доказування щодо керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння може бути лише постанова суду, що набрала законної сили про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП.
Постановою Малиновського районного суду міста Одеси від 29 вересня 2023 року провадження в справі № 521/8679/23 про притягнення до адміністративної відповідальності позивача, за ст. 130 ч.1 КУпАП закрито, у зв`язку із відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.
Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно статті 11 Статуту, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.
В силу ст.20 Статуту, повноваження щодо застосування дисциплінарних стягнень мають керівники в межах, визначених цим Статутом.
Слід звернути увагу на те, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни, які свідчать про його низькі морально-ділові якості, суперечать інтересам законності, компрометують звання поліцейського. Такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією порушника дисципліни. Провина позивача у вчиненні дисциплінарного проступку в даному випадку проявляється у прямому умислі, тобто останній свідомо допускав настання несприятливих наслідків після вчинення ним даних дій. Дане порушення стало можливим внаслідок особистої недисциплінованості та повного ігнорування ним вимог чинного законодавства.
Слід також зазначити, що право накладати дисциплінарні стягнення віднесено до компетенції відповідача за результатом службового розслідування та не пов`язано з рішенням суду за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності слугувало не лише керування позивачем автомобілем у нетверезому стані, а неналежне виконанням ним службової дисципліни, яке полягає в прояві негідної поведінки як працівника поліції.
Крім того слід зазначити, що згідно доказів, які містяться в матеріалах адміністративної справи в тому числі й відеозаписів із нагрудних камер поліцейських, суд встановив, що в ході службового розслідування було встановлено наступне.
17.03.2023, близько 09:46 в ході патрулювання території обслуговування та перевірки транспортних засобів, які здійснювали рух, нарядом УПП «Океан-0405», по вул. Балківська, 115, у м. Одеса, за порушення ПДД у вигляді проїзду перехрестя на заборонений сигнал світлофора, зупинено автомобіль марки "Volkswagen Passat", номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням інспектору сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №4 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_1 , в подальшому, у останнього було виявлено явні ознаки алкогольного сп`яніння (Т.ІІ, а.с. 311).
У зв`язку з виниклою у поліцейських УПП підозрою, що ОСОБА_1 керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, останньому було запропоновано пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння на місці його зупинки чи у медичному закладі. 
Під час дослідження відеозапису суд встановив, що позивач при роз`ясненні постанови, позивач постійно перебивав представників поліції, зазначав, що хоче пройти тест, проте категорично не хотів виходити з автомобілю, зазначаючи, що не довіряє інспекторам свій автомобіль та хоче зачинити двері, зазначив, шо його не ознайомили з фіксацією правопорушення та правами, що спростовується записом з бодікамери інспекторів.
Переглядом відеофайлів можно дійти висновку, що ОСОБА_2 навмисно вчиняв дії, що перешкоджали поліцейським УПП виконувати свої службові обов`язки, затягував час аби уникнути відповідальності, ставився до працівників поліції з неповагою, а саме перебивав, кричав, ігнорував, не виконував законні вимоги та штовхав дверима автомобіля.
З оглянутого відеозапису можна дійти висновку, що позивач навмисно тягнув час аби не проходити тест на стан алкогольного сп`яніння хоча постійно зазначав, що він не проти його пройти, проте, як вбачається з відеозаписів, понад дві години жодних дій (окрім слів: “Я не відмовляюсь”) проходження тесту не вчиняв.
Згідно з направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції в закладі озорони здоров`я КУ «ООМЦПЗ ОТ», позивач від огляду відмовився (Т ІІ, а.с. 26).
Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, затверджено Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Інструкція), яка визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду.
Відповідно до ч.2 Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
З огляду на відмову ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, працівник патрульної поліції склав протокол про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП.
Тобто, в даному випадку існує факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку зокрема, щодо керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, не зважаючи на те, що постановою Малиновського районного суду міста Одеси від 29 вересня 2023 року у справі № 521/8679/23 провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно позивача за ч.1 ст.130 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Наведені вище обставини свідчать про недотримання позивачем, як поліцейським, вимог щодо необхідності з честю та гідністю поводитись на службі та в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадської безпеки та порядку.
Відповідаючи на даний довід скарги, слушно зауважити, що Верховний Суд неодноразово у своїх постановах висловлював правову позицію, що відсутність кримінального або адміністративного притягнення до відповідальності позивача не спростовує наявності в його діях дисциплінарного проступку, за який, в порядку Дисциплінарного статуту, відповідач має право застосувати такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з органів Національної поліції.
Така правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі 816/1534/16, від 17 липня 2019 року у справі №806/2555/17, від 24 вересня 2020 року у справі №420/602/19 та від 10 червня 2021 року у справі №420/241/20.
Зокрема, Постановою Верховного Суду від 17.07.2019 № 806/2555/17 визнано, що порушення працівником поліції Правил дорожнього руху, яке виразилось у перебуванні у стані алкогольного сп`яніння, незалежно чи працівник поліції притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП, ігнорував виконання вимог Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII "Про Національну поліцію", Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, знехтував Присягою поліцейського, цим самим вчинив діяння, несумісне з його посадою, оскільки скоїв проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
Непритягнення працівника поліції до адміністративної відповідальності за вчинення певних дій не є тотожним із застосуванням дисциплінарної відповідальності за вчинення дій, які несумісні з подальшим проходженням служби, оскільки працівники поліції власним прикладом та поведінкою зобов`язані зміцнювати авторитет закону серед громадян та неухильно його дотримуватись.
В зв`язку з цим, дисциплінарна комісія дійшла вірного висновку про те, що своїми діями позивач вчинив проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього, як до носія влади та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків і подальше проходження служби в Національній поліції України.
Статтею 16 Закону України "Про дорожній рух" передбачено, що водій зобов`язаний: не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.
Зазначені висновки також відносяться до посилання апелянта на розгляд справи в суді щодо розгляду питання здійснення позивачем адміністративного правопорушення у вигляді проїзду перехрестя на заборонений сигнал світлофора.
Слід також зазначити, що під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія, у відповідності до ст. 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, врахувала характер проступку ОСОБА_1 , обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, та встановила, що обставини які пом`якшують відповідальність відсутні, при цьому обставини які обтяжують відповідальність існують.
Стосовно того, що подія відбулася поза межами несення служби, суд апеляційної інстанції зазначає, що Дисциплінарним статутом прямо передбачено, що поліцейський має утримуватися від вчинення дій, що підривають авторитет поліції. За висновком суду апеляційної інстанції, такий обов`язок не обмежується місцем та часом несення служби поліцейським, адже вступаючи на службу позивач урочисто присягнув вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.
Стосовно вимог ч.2 ст.29 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, щодо застосування дисциплінарних стягнень у період дії воєнного стану від менш суворого - зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції, апеляційний суд зазначає наступне.
Структура статі 29 Дисциплінарного статуту НП України вказує, що її норми потрібно використовувати комплексно, та виходячи з системного аналізу змісту положення цієї статі апеляційний суд дійшов висновку, що порядок застосування дисциплінарних стягнень від менш суворого до більш суворого можливо лише використовувати до незначних дисциплінарних проступків, а такі дисциплінарні проступки, як керування поліцейським транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, проїзд перехрестя на заборонений сигнал світлофора та вчинення зазначених дій під час воєнного стану не можуть бути віднесені до незначних дисциплінарних проступків, і тому як наслідок в подібного роду випадках, члени дисциплінарної комісії уповноважені визначати вид дисциплінарного стягнення без застосування норм абзацу першого ч. 2 ст. 29 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Вирішення питання про правомірність притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясувати саме наявність складу дисциплінарного проступку в його діяннях, незалежно від того, яку адміністративно-правову кваліфікацію ці ж самі діяння отримали в межах справ про адміністративні правопорушення та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи.
В свою чергу, позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності не тільки у зв`язку з вчиненням адміністративного правопорушення, а тому адміністративний суд під час розгляду справи на підставі встановлених ним обставин, у тому числі з урахуванням преюдиційних обставин, повинен самостійно кваліфікувати поведінку особи і дійти власних висновків щодо правомірності такої поведінки з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм. Подібна за змістом позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 07 березня 2019 року у справі №819/736/18, від 19 травня 2022 року у справі №480/4079/18.
Згідно ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Беручи до уваги викладене, позивач вчинив дії, які є несумісними з проходженням служби в поліції та суперечать змісту присяги працівника Національної поліції України, Правил етичної поведінки поліцейських, проігнорував вимоги Дисциплінарного статуту національної поліції, Присяги працівника поліції, Закону України "Про Національну поліцію", та "Про дорожній рух", а отже своїми діями вчинив дисциплінарний проступок, за що передбачена дисциплінарна відповідальність.
За змістом п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Відтак, наведені фактичні обставини справи, які були встановлені судом під час розгляду справи, підтверджені належними та допустимими письмовими доказами, які були досліджені та долучені до матеріалів справи, свідчать про те, що позивачем допущено грубе порушення службової дисципліни.
Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до незгоди з оскаржуваним судовим рішенням.
Доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції.
У ній також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки судом першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу.
Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2-12, 72-78, 242, 257, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 липня 2023 року у справі №420/10286/23 - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, за наявності яких постанова апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складений 31.10.2023

Суддя-доповідач 		С.Д. Домусчі	
Судді	  	Г.В. Семенюк    О.І. Шляхтицький