ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2023 року
м. Хмельницький

Справа № 686/4595/22
Провадження № 22-ц/4820/1601/23

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
судді в судової палати з розгляду цивільних справ
Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,
секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.,
        з участю сторін та їх представників,
               
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про розірвання спадкового договору, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Приступи Д.І. від 17 жовтня 2022 року. 
Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 , звертаючись в суд з позовом до відповідачів, вказувала, що 22.01.2008 року між нею та відповідачками укладено спадковий договір. Необхідність укладення вказаного договору виникла в зв`язку з тим, що позивачка потребувала та потребує сторонньої допомоги, оскільки постійно хворіє. Відповідачі є дочкою та онукою позивачки.
Відповідно до пункту 4 спадкового договору на відповідачів були покладені обов`язки надавати позивачці щомісячно грошову винагороду в розмірі 100 грн., забезпечувати належними ліками відповідно до призначення лікаря та в разі смерті позивачки взяти на себе обов`язки з організації поховання. 
Відповідно до пункту 5 спірного договору право власності на квартиру належну позивачці, в разі виконання умов вказаного договору переходить до відповідачів, а в зв`язку з посвідченням спадкового договору, накладено заборону на відчуження квартири до припинення чи розірвання спадкового договору. 
Між сторонами була домовленість про те, що відповідачки будуть проживати з позивачкою та доглядати її до смерті, зокрема, будуть її утримувати, лікувати та надавати необхідну допомогу. 
Відповідачі взяті на себе зобов`язання не виконували належно, після укладення спадкового договору переїхали за кордон на постійне проживання та залишили ОСОБА_1 без допомоги. Її лікуванням займалися сторонні люди і сама вона витратила багато коштів на лікування.
З часу укладення цей договір не виконувався та не виконується, на її звернення щодо його виконання відповідачі не реагують і не бажають виконувати цей договір. 
Враховуючи вказане, позивачка просила розірвати спадковий договір від 22.01.2008 року, укладений між нею та відповідачами, посвідчений державним нотаріусом Першої Хмельницької державної нотаріальної контори (реєстровий номер 4-246), зняти заборону відчуження квартири АДРЕСА_1 .
Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17.10.2022 року позов задоволено. Розірвано спадковий договір від 22.01.2008 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , зареєстрований в реєстрі №4-246, посвідчений державним нотаріусом Першої Хмельницької державної нотаріальної контори Латюк І.М.
Знято заборону відчуження квартири АДРЕСА_1 .
Стягнуто з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь держави судовий збір в сумі 992,40 грн.
В апеляційній скарзі відповідачки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 просять скасувати рішення суду першої інстанції як незаконне та відмовити в позові. Вказують, що вони не отримували від суду позовної заяви та жодного виклику в судове засідання, не знали про розгляд справи судом, хоча позивачці достовірно відомі місця та адреси проживання відповідачів, адже позивачка (мама та бабуся відповідачів) має постійне місце проживання в Угорщині в сім`ї та квартирі онуки ОСОБА_3 . З 2002 року вона проживала в будинку дочки ОСОБА_2 .
Також позивачка у позовній заяві неправильно вказала прізвища відповідачок, хоча їй відомі засоби зв`язку з ними та відомі дійсні прізвища дочки, яка змінила прізвище з ОСОБА_8 на ОСОБА_9 при реєстрації шлюбу, що зареєстрований відділом РАЦС по місту Хмельницькому 28.08.2014 року, а онука змінила прізвище з ОСОБА_9 на ОСОБА_10 при реєстрації шлюбу 12.03.2010 року. 
В 2002 році відповідачки забрали ОСОБА_1 в Угорщину, де вона проживала з ними однією сім`єю. В 2006 році відповідачі на прохання позивачки подарували належні їм частки (по 1\4) в трикімнатній квартирі АДРЕСА_2 сину позивачки, видавши ОСОБА_1 довіреність на дарування часток в квартирі ОСОБА_11 , а вона їм як компенсацію запропонувала свою однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 .
З метою гарантування її майбутнього сторони домовились про укладання спадкового договору, хоча на момент його укладання позивачка проживала в Угорщині та знаходилася на утриманні відповідачів. Спадковий договір був укладений та посвідчений 22.01.2008 року державним нотаріусом Першої Хмельницької державної нотаріальної контори.
Відповідачі добросовісно і постійно виконують прийняті на себе обов`язки. У 2002 році позивачка отримала постійне місце проживання в Угорщині. У 2009 році позивачці проведено і оплачено в приватній клініці УЗД органів черевної порожнини і малого тазу; в 2011 році та в 2012 році проведено операції з протезування правого та лівого кульшових суглобів, для чого були проведені всі обстеження.
У 2014 році оплачено два візити до лікаря нейрохірургічного відділення через болі в голові, проведено КТ черепа; в 2016 році оформлена парковка для автомобіля; в 2017 році оплачували послуги лікаря та лікування позивачки, зробили рентген правого плеча, шийних хребців, кульшового суглоба.
Позивачка проживала і знаходилася на їх утриманні і піклуванні з 2002 року, але періодично їздила в гості до сина в Хмельницький. Останній раз у 2017 році вона поїхала в гості до сина і не вернулася до місця постійного проживання в Угорщині. Тому відповідачі систематично відправляли для неї великі кошти, аби вона була забезпечена і могла оплатити потрібну їй допомогу.
Доказами є відправки коштів по ОСОБА_12 . Кошти за вказівкою позивачки для неї направлялись на ім`я зятя сина позивачки  ОСОБА_13 , сина ОСОБА_14 , цивільну дружину сина ОСОБА_15 , а саме  ІНФОРМАЦІЯ_1 – 414 євро;  ІНФОРМАЦІЯ_2 – 209 євро; 29.04.2020 року – 109 євро; 04.05.2020 року – 159 євро; 15.05.2020 року – 107 євро; 05.05.2021 року – 159 євро; 15.02.2022 року – 309 євро; 17.03.2022 року – 300 євро; 15.06.2022 року – 309 євро; 19.07.2022 року - 309,9 євро; 29.08.2022 року - 414,9 євро; 08.11.2022 року - 209,9 євро; 30.11.2022 року - 309,9 євро; 29.12.2022 року - 566,9 євро.
Також кошти передавалися через працівників логістичної фірми, співвласниками якої є сім`я відповідачів, яка знаходить в м. Києві. Такі пересилання позивачці переданих відповідачами коштів здійснили ОСОБА_16 та ОСОБА_17 - 13.10.2020 року - 13306,53 грн.; 22.08.2019 року – 11080 грн.; 23.07.2018 року – 12260 грн.; 04.04.2021 року - 13165,83 грн., 13.01.2021 року – 17085,43 грн., 28.01.2022 року – 5768,84 грн. 
За час перебування в м. Хмельницькому позивачка та інші родичі жодного разу не просили відповідачів оплатити медичну допомогу для позивачки і не повідомляли про погіршення її стану здоров`я, хоча постійно спілкуються по телефону.
В судовому засіданні Хмельницького міськрайонного суду 22.06.2023 року позивачка підтвердила отримання цих коштів, але пояснювала, що це її пенсія з Угорщини. Також ствердила, що за останні 6 місяців вона отримала від дочки 6 тис. грн., але вважає це дуже малою сумою. 
Суд задовольнив позов з підстав невиконання відповідачами умов договору, при цьому доказами зазначив показання свідків, яких не допитував, а їх письмові пояснення відібрані адвокатом і надійшли до суду 18.10.2022 року, після ухвалення рішення суду 17.10.2022 року.
В засіданні апеляційного суду апелянтки та їх представниця підтримали апеляційну скаргу з викладених в ній мотивів.
Позивачка та її представниця просили відхилити апеляційну скаргу як безпідставну.
Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Так, відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, що мають значення для справи, допустив неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, у зв`язку з чим оскаржуване рішення слід скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Так, судом першої інстанції встановлено, що 22.01.2008 року між позивачкою та ОСОБА_4 ( її донькою), ОСОБА_5 (її онукою) укладено спадковий договір, який посвідчувався державним нотаріусом Латюк І.М., реєстровий номер 4-246. 
Згідно з пунктом 1 договору ОСОБА_1 передає після своєї смерті у власність ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних частках кожній належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 34,9 кв.м, житловою – 18,1 кв.м.
Відповідно до п.4 Договору за згодою сторін на ОСОБА_4 та ОСОБА_5 покладаються такі обов`язки: надавати ОСОБА_1 грошову винагороду в розмірі 100 грн.; забезпечувати згідно з регентами лікарів належними лікувальними засобами незалежно від їх вартості; в разі смерті ОСОБА_1 взяти на себе обов`язки по похованню.
За змістом п.5 Договору право власності на вказану в договорі квартиру переходить до набувачів в разі виконання умов цього договору та після смерті відчужувача.
Відповідно до п.6 Договору у разі невиконання набувачами майна розпоряджень відчужувача спадковий договір може бути розірваний судом на вимогу відчужувача, а також на вимогу набувачів майна у разі неможливості виконання ним розпоряджень відчужувача. 
В зв`язку з посвідченням цього спадкового договору накладено заборону відчуження зазначеної в договорі квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , до припинення чи розірвання спадкового договору.
Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами була домовленість про те, що відповідачки будуть проживати з позивачкою та доглядати її до смерті, зокрема, будуть її утримувати, лікувати та надавати необхідну допомогу. Після укладення спадкового договору відповідачі виїхали за кордон на постійне проживання та залишили позивачку без допомоги. Оскільки відповідачі не виконують свої зобов`язання згідно п.4 спадкового договору, то наявні підстави для розірвання спадкового договору.
Проте з цими висновками не можна погодитися, зважаючи на таке.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.
За змістом статті 1305 ЦК України  набувач у спадковому договорі може бути зобов`язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття.
Згідно з ч. 1 ст. 1308 ЦК України спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень.
Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (ч. ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України).
Згідно з ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
В обґрунтування позову позивачка посилалася на наявність між сторонами домовленості про те, що відповідачки будуть проживати з позивачкою та доглядати її до смерті, зокрема, будуть її утримувати, лікувати та надавати необхідну допомогу.
Цю ж обставину помилково визнав встановленою суд першої інстанції без посилання на відповідні докази.
Разом з тим, спадковий договір не містить умов щодо спільного проживання відповідачок з позивачкою, а також не зафіксовано їх обов`язку особисто доглядати та надавати необхідну допомогу матері.
При цьому помилковим є твердження суду першої інстанції, що після укладення спадкового договору відповідачі виїхали за кордон на постійне проживання та залишили позивачку без допомоги.
Так, згідно представленого відповідачами рішення Служби з питань міграції та громадянства МВС Угорщини № 106-6/Е/7139-4/02 від 15.07.2002 року позивачці ОСОБА_1 надано дозвіл іммігрувати на територію Угорської Республіки, з цього часу вона отримала право на постійне проживання на території країни.
Як пояснили сторони, позивачка дійсно виїхала на постійне проживання в Угорщину у 2002 році, з цього часу вона проживала в будинку своєї доньки ОСОБА_18 , також деякий час проживала з онукою ОСОБА_19 , при цьому вона періодично виїздила до України провідати сина.
Відповідно до свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_1 від 12.03.2010 року ОСОБА_5 змінила прізвище на ОСОБА_3 (а.с. 131).
Згідно з копією витягу з Держаного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження шлюбного прізвища № 00021024761 від 19.09.2018 року ОСОБА_4 зареєструвала шлюб 21.11.2003 року, актовий запис № 2235. 
Прізвище після реєстрації шлюбу змінила на ОСОБА_9 . (а.с. 132). 
За даними паспорта ОСОБА_1 для виїзду за кордон НОМЕР_2 , виданого 10.03.2017 року, остання станом на 05.06.2017 року перебувала на території Угорщини, після чого виїхала до України, також в Угорщині перебувала з 13.09.2017 року по 21.10.2017 року, та з 20.01.2019 року по 06.06.2019 року. Востаннє позивачка в`їздила на територію Угорщини 14.07.2020 року і того ж дня повернулася в Україну.
Пунктом 4 спадкового договору чітко визначено обов`язки відповідачів - надавати щомісячно ОСОБА_1 грошову винагороду в розмірі 100 грн.; забезпечувати згідно з регентами лікарів (очевидно, описка, і йдеться про рецепти лікарів) належними лікувальними засобами незалежно від їх вартості; і в разі смерті ОСОБА_1 здійснити її поховання.
На підтвердження  факту надання позивачці  визначеної грошової допомоги  відповідачами  надано платіжні документи про грошові перекази платіжною системою Western Union для неї  на ім`я сина позивачки ОСОБА_14 , його зятя  ОСОБА_13 , та його  цивільної дружини ОСОБА_20 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 – 400 євро; 19.03.2020 року – 200 євро; 29.04.2020 року – 100 євро; 04.05.2020 року – 150 євро; 15.05.2020 року – 100 євро; 05.05.2021 року – 150 євро; 15.02.2022 року – 300 євро; 17.03.2022 року – 300 євро; 15.06.2022 року – 300 євро; 19.07.2022 року - 300 євро; 29.08.2022 року - 400 євро; 08.11.2022 року - 200 євро; 30.11.2022 року - 300 євро; 29.12.2022 року - 550 євро (а.с.114-121, 141-145).
Також кошти передавалися через працівників логістичної фірми в м. Києві, співвласниками якої є сім`я відповідачів. Такі пересилання позивачці переданих відповідачами коштів здійснили ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , а саме, 13.10.2020 року - 13306,53 грн.; 22.08.2019 року – 11080 грн.; 23.07.2018 року – 12260 грн.; 04.04.2021 року - 13165,83 грн., 13.01.2021 року – 17085,43 грн., 28.01.2022 року – 5768,84 грн. (а.с.135-140).
Позивачка та допитаний в апеляційному суді свідок ОСОБА_11 , син позивачки, підтвердили отримання цих грошових переказів від ОСОБА_2 , проте вказували, що ці кошти є пенсією позивачки, що нараховується в Угорщині.
Матеріали справи не містять даних про розмір призначеної позивачці пенсії в Угорщині, нарахування чи ненарахування їй пенсії після виїзду з Угорщини. 
Відповідачка ОСОБА_2 ствердила, що матері дійсно була призначена пенсія в Угорщині в розмірі близько 360 євро, яку їй доставляла поштова служба під час її перебування в Угорщині. Якийсь час вона отримувала пенсію матері за її банківською карткою і пересилала їй, в подальшому, коли строк дії картки збіг, кошти накопичувалися на рахунку матері. Саме тому вона організувала та оплатила поїздку позивачці з супроводом родички до Угорщини (в м.Захонь) 14.07.2020 року, де вона отримала всю пенсію і того ж дня повернулася в Україну. Позивачка не отримувала нову банківську картку і їй не передавала, всі перераховані в подальшому позивачці кошти належать ОСОБА_2 , які вона переказувала з Німеччини.
Факт цієї одноденної поїздки у 2020 році та отримання пенсії за значний період підтвердила позивачка. Вона не пам`ятає, чи отримувала нову банківську картку.
Відтак сторона позивача не спростувала належними доказами, що отримані від ОСОБА_2 кошти фактично є не допомогою від доньки, а пенсією позивачки.
В свою чергу загальний обсяг переказаних ОСОБА_2 коштів згідно наданих документів свідчить про повне виконання нею обов`язку щодо надання матері щомісячної допомоги в розмірі 100 грн.
Обговорюючи доводи сторін щодо надання (ненадання) медичної допомоги позивачці, апеляційний суд бере до уваги таке.
Згідно представлених відповідачами копій медичних висновків та результатів обстеження та їх перекладу (а.с. 93-106) впродовж періоду проживання в Угорщині позивачці неодноразово надавалася медична допомога. Так, в 2011 році та в 2012 році їй проведено 2 операції з ендопротезування правого та лівого кульшових суглобів в Університетській лікарні області Фейер ім.Сент Дьордь з подальшим переведенням у реабілітаційне відділення лікарні Чаквар. 
У 2012 році ОСОБА_1 проходила офтальмологічне обстеження з подальшим контролем лікаря.
У 2014 році позивачка двічі проходила обстеження в Діагностичному центрі ім. Сент Дьордь (нейрохірургічне відділення) з приводу головного болю, нетипового лицьового болю, проведено КТ черепа.
У травні 2017 року позивачка проходила неодноразове обстеження та лікування з приводу болю у правому плечі, шийному відділі хребта та кульшових суглобах.
Відповідачі не надали доказів оплати ними вартості цього лікування чи медичних препаратів, за даними медичних документів позивачці в порядку соціального страхування медична допомога надавалася безоплатно.
Разом з тим, неодноразові звернення до медичних закладів та надання медичної допомоги позивачці, яка не володіє угорською мовою, має складнощі з пересуванням, свідчать, що цю медичну допомогу організовували та забезпечували їй саме відповідачки. 
Відповідачки також забезпечили проходження позивачкою 03.05.2016 року експертизи щодо стану здоров`я, у зв`язку з чим їй надано транспортні знижки як особі з обмеженими можливостями пересування, видано посвідчення на безкоштовне паркування (а.с.122-123, 125-126).
Вказані обставини цілком свідчать про те, що відповідачки дбали про здоров`я та якість життя матері, опікувалися нею і забезпечували надання їй належної медичної допомоги, та, очевидно, несли супутні витрати у зв`язку з наданням медичної допомоги матері.
Як вбачається з представлених доказів (а.с. 65-74) позивачка в період перебування в Україні також зверталася по амбулаторну медичну допомогу, крім того, проходила стаціонарне лікування у Хмельницькому госпіталі для ветеранів війни (з 30.04.2015 по 22.05.2015 року, з 27.04.2018 по 22.05.2018 року). При цьому матеріали справи не містять доказів оплати нею вартості стаціонарного лікування чи ліків у медзакладі. 
Водночас, в апеляційному суді позивачка підтвердила пояснення відповідачок, що вона жодного разу під час перебування в Україні, спілкуючись по телефону, не повідомляла їм про понесені витрати на ліки чи лікування і не просила їх оплатити чи придбати ліки згідно рецептів лікарів.
Ці ж обставини підтвердив свідок ОСОБА_11 , вказавши, що в період перебування матері в Україні він купував їй ліки за її ж кошти, а в разі потреби – то й за свої. При цьому він не повідомляв відповідачок про потреби матері у ліках і не просив оплатити їх понесені витрати.
За таких обставин відсутні підстави стверджувати про невиконання відповідачками передбаченого спадковим договором обов`язку забезпечувати матір згідно з рецептами лікарів належними лікувальними засобами незалежно від їх вартості.
Наведене цілком спростовує висновок суду першої інстанції про невиконання відповідачами своїх зобов`язань згідно п.4 спадкового договору, та наявність підстав для розірвання спадкового договору.
При цьому дійсно, всупереч принципу диспозитивності цивільного судочинства та безпосередності судового розгляду поклав в основу судового рішення нібито показання свідків, яких не допитував, а їх письмові пояснення відібрані адвокатом і надійшли до суду 18.10.2022 року, тоді як рішення суду ухвалене днем раніше, 17.10.2022 року.
Представлені відповідачами і досліджені апеляційним судом докази спростували твердження позивачки про неналежне виконання ними своїх обов`язків за спадковим договором, відтак підстави для розірвання спадкового договору відсутні.
З врахуванням наведеного оскаржуване судове рішення слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у позові.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390  ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_3 , ОСОБА_2 задовольнити.
Заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 жовтня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про розірвання спадкового договору відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 жовтня 2023 року.

Судді                                                         Л.М. Грох
       
        Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк