Справа № 466/5241/18                                 Головуючий у 1 інстанції: Свірідова В.В. 
Провадження № 22-ц/811/2250/23                 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

        11 грудня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

       головуючий – суддя Цяцяк Р.П., 
               судді Ванівський О.М. та Шеремета Н.О.,
за участю: секретаря Суди В.І.;
адвоката Вівчарівського В.П. – представника ОСОБА_1 ;
адвоката Стефанишина О.І. – представника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 27 червня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року ОСОБА_3  звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , у якому просив суд встановити йому додатковий строк для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , тривалістю у три місяці.
Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що ОСОБА_5 10 січня 2014 року склала заповіт, згідно з яким належну їй на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1 (в подальшому – «спірна квартира») заповіла позивачу ОСОБА_3 . Однак, останній, звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини лише 02 січня 2018 року, тобто – з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини охопленої заповітом, оскільки   є хворою людиною та тривалий час перебував на стаціонарному лікуванні у медичних закладах.
Також зазначалося, що у ОСОБА_5 є син ОСОБА_4 , який є   спадкоємцем за законом та який успадкував неохоплену заповітом частину спадкового майна.
Відтак, позивач змушений звернутись до суду з позовом до  ОСОБА_4 (спадкоємця  ОСОБА_5 ) про встановлення йому,  ОСОБА_3 , додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом (том 1, а.с. 3-9).

03 вересня 2018 року ухвалою суду у справі відкрито провадження (том 1, а.с. 22).

23 травня 2018 року позивач ОСОБА_3 склав заповіт, яким все своє майно "з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося» заповів ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (том 1, а.с. 55).
ІНФОРМАЦІЯ_3  позивач ОСОБА_3 помер (том 1, а.с. 53).
21 січня 2020 року ухвалою суду до участі у даній справі в якості правонаступника позивача ОСОБА_3 було залучено ОСОБА_6 (том 1, а.с. 153).

ІНФОРМАЦІЯ_4  помер відповідач ОСОБА_4 .
15 червня 2020 року ухвалою суду до участі у даній справі в якості правонаступника відповідача ОСОБА_4 було залучено ОСОБА_2 (том 1, а.с. 234).

ІНФОРМАЦІЯ_5  помер правонаступник позивача ОСОБА_6 (том 1, а.с. 237).
26 липня 2021 року ухвалою суду до участі у даній справі в якості правонаступника ОСОБА_6 було залучено  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та як його законного представника (як неповнолітнього) його матір ОСОБА_7 (том 2, а.с. 6-7).

08 жовтня 2021 року від ОСОБА_7 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 поступила Заява про зміну предмета позову, яка містить прохання про встановлення « ОСОБА_1 для  ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП …, додаткового строку для прийняття спадщини, що була відкрита після смерті ОСОБА_5 ,1940 року народження, …, яка померла  ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалістю у два місяці» та «визнати за  ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно, зокрема квартиру, що знаходиться за адресою  АДРЕСА_2 » (том 2, а.с. 18-22).

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено (том 2, а.с. 101-107).

Дане рішення оскаржив правонаступник позивача ОСОБА_1 .
Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм процесуального і неправильне застосування норм матеріального права.
Звертає увагу на те, що ОСОБА_3 хворів на гострий неврит лівого лицевого нерва та туберкульозний енцефаліт і тривалий час знаходився на стаціонарному лікуванні, а відтак, «враховуючи специфіку вищенаведеного захворювання у ОСОБА_3 були труднощі із пересуванням в цей час, а тому, не маючи можливості покинути спершу власне помешкання, пізніше – лікувальний заклад, він був не в змозі покинути спершу власне помешкання, пізніше – лікувальний заклад, він був не в змозі зібрати всі необхідні документи, знайти нотаріуса та звернутися до нього із заявою про прийняття спадщини протягом визначеного строку». Крім цього, в період з 30.11.2017 року по 03.01.2018 року ОСОБА_3 проходив медичне лікування з приводу струсу мозку та закритої травми шийного відділу хребта із геміпарезом правої верхньої кінцівки, у зв`язку з чим йому було прописано строгий ліжковий режим. Вважає, що судом не було дано належної оцінки вищенаведеним обставинам, так само, як і тому, що «через тривале лікування ОСОБА_3 не знав про наявність заповіту», що вважає поважною причиною пропуску останнім строку для прийняття спадщини (том 2, а.с. 113-121). 

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони представника ОСОБА_2 (правонаступника відповідача), перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Статтями 12 і 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з положень ст. 1269 ЦК України та аналізу положень розділу 22 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 20/5 від 03.03.2004 року, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини: при цьому законодавець не обумовлює подання такої заяви долученням до неї будь-яких інших документів. Зокрема, п. 207 вище згаданої Інструкції ... встановлено, що нотаріус зобов`язаний прийняти таку заяву та завести спадкову справу навіть у випадку, коли ця заява надійшла поштою і справжність підпису спадкоємця на ній ніким не засвідчена.

Статтею 1270 ЦК України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1), а ч. 3 ст.1272 ЦК України - що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 „Про судову практику у справах про спадкування” міститься роз`яснення про те, що суду при дослідженні причин пропуску строку для прийняття спадщини необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. 

В узагальненні судової практики розгляду цивільних справ про спадкування (постанова пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 6) Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ звертає увагу на те, що у зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини і що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини (зокрема) як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна тощо.
Як вбачається з вищенаведеного, право на звернення із заявою про прийняття спадщини є особистим немайновим правом, яке нерозривно пов`язане з особою спадкоємця і таке не може успадковуватися. 

Як вбачається з доводів позовної заяви, позивачу ОСОБА_3 було відомо про смерть 01.06.2017 року спадкодавця ОСОБА_5 і про відкриття спадщини після її смерті, однак у шестимісячний строк (до 01.12.2017 року) заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 ОСОБА_3 до нотаріальної контори не подав: наведені обставини визнаються всіма учасниками справи, а відтак в силу норми, яка передбачена ч.1 ст. 82 ЦПК України, доказуванню не підлягають.

На підтвердження поважності причин пропуску ним строку на прийняття спадщини ОСОБА_3 у поданому ним до суду позові посилається на те, що він з 06 по 25 березня 2018 року (тобто – вже після 01.12.2017 року) перебував на стаціонарному лікуванні. Однак, перебування на стаціонарному лікуванні поза межами шестимісячного строку на прийняття спадщини не може вважатись поважною причиною пропуску такого строку. 
А інших причин у позовній заяві не наведено.
ІНФОРМАЦІЯ_3 позивач  ОСОБА_3  помер (том 1, а.с. 53).

І лише 13 лютого 2020 року (тобто – через більш, як 15 місяців після смерті ОСОБА_3 ) представником його правонаступника ОСОБА_6 було подано до суду довідку з медичного центру «Веданта» (датовану 03.01.2018 року) про те, що ОСОБА_8 у період з 30.11.2017 року по 03.01.2018 року проходив у цьому центрі амбулаторне обстеження та лікування (том 1, а.с. 162-163).
Про таке лікування (в період з 30.11.2017 року по 03.01.2018 року) сам ОСОБА_3 у поданому ним до суду позові не згадував.
Крім цього, амбулаторне лікування передбачає щоденне відвідування пацієнтом даного медичного центру, що на АДРЕСА_3 , поруч з яким знаходяться декілька нотаріальних контор, зокрема – і П`ята Львівська державна нотаріальна контора (згідно даних «Gooqle Maps» - на відстані 1,1 км).
За наведених обставин в їх сукупності суд критично оцінює доводи апеляційної скарги з посиланням на вищезгадану довідку медичного центру «Веданта» датовану 03.01.2018 року. 

Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування (та, відповідно, для задоволення позову) відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ 

П О С Т А Н О В И В:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 27 червня 2023 року- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 14 грудня 2023 року.

       Головуючий:                                                Цяцяк Р.П.

       Судді:                                                                Ванівський О.М.

                                                                       Шеремета Н.О.