ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"29" листопада 2023 р.           Справа№ 927/249/23
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Агрикової  О.В.
суддів:            Мальченко А.О. 
          Козир Т.П. 
 
Секретар судового засідання: Мельничук О.С.,
за участю представників сторін:
від позивача - Талоконов К.В.,
від відповідача - не з`явились,
розглянувши апеляційну скаргу
Приватного підприємства "СМОЛЯНКА-АГРО"
на рішення Господарського суду Чернігівської області від 07.09.2023 (повний текст рішення складено 07.09.2023)
у справі № 927/249/23 (суддя Белов С.В.)
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Альбіон"
до Приватного підприємства "СМОЛЯНКА-АГРО"
про стягнення 4 787 654,88 грн, -

ВСТАНОВИВ:

У 2023 році Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Альбіон" звернулося до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Приватного підприємства "СМОЛЯНКА-АГРО" про стягнення 4 787 654, 88 грн.
В обґрунтування позову позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором купівлі-продажу №6358АЛ від 14.02.2022 року в частині повної та своєчасної оплати поставленого товару.
09.06.2023 року від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, у якій позивач збільшив позовні вимоги та просив суд першої інстанції стягнути з відповідача: 4 096 483, 90 грн. основного боргу, 915 495, 35 грн. пені та 549 297, 21 грн. 30% річних. (т.1, а.с. 106).
Вказана заява була прийнята місцевим господарським судом до розгляду тому позовна заява була розглянута судом першої інстанції з урахуванням заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог.
Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 07.09.2023 року позовні вимоги задоволено частково. Присуджено до стягнення з Приватного підприємства "СМОЛЯНКА-АГРО" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Альбіон" 4 096 483, 90 грн. заборгованості, 737 435, 69 грн. пені, 549 297, 21 грн. 30 % річних, 80 748, 26 грн. судового збору та 43 559, 20 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката. В іншій частині позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що матеріалами справи підтверджено, що відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, вартість отриманого ним товару у повному обсязі не сплатив, у зв`язку з чим за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 4 096 483, 90 грн., що еквівалентно 97838,14 Євро. Також керуючись частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України місцевий господарський суд частково задовольнив позовні вимоги в частині стягнення пені.
Не погодившись із прийнятим рішенням, Приватне підприємство "СМОЛЯНКА-АГРО" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 07.09.2023 року в частині задоволення позовних вимог про стягнення 737 435, 69 грн. пені та витрат на професійну правничу допомогу та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення пені та зменшити суму витрат на професійну допомогу адвоката до 10 000 грн.
Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним та не обґрунтованим. Зокрема скаржник вважає, що місцевий господарський суд не врахував той факт, що Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» оголошено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року, який діє на сьогоднішній день. Також на думку скаржника суд першої інстанції не взяв до уваги лист Торгово-Промислової палати України №2021/02.0-7.1 від 28.02.2022 року, яким визнано факт повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України форс мажорними обставинами (обставинами непереборної сили), та не обґрунтував чому даний доказ не був взятий до уваги. Отже, скаржник не визнає позовні вимоги в частині стягнення пені та зазначає, що між сторонами враховуючи п. 2.1. договору було досягнуто домовленості та закріплено ціну в гривні, однак позивачем зроблено розрахунок пені виходячи з курсу Євро станом на 30.09.2022 року, що на думку скаржника є невірним, оскільки умовами договору не передбачено нарахування пені з урахуванням курсу Євро. Крім цього скаржник звертає увагу, що він готовий до врегулювання спірних відносин мирним шляхом з урахуванням обставин, які склались в Україні, однак позивач відмовляється від цього. Й наостанок скаржник вважає, що сума витрат на правничу допомогу адвоката є завищеною. 
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.09.2023 року сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Козир Т.П., Мальченко А.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2023 року встановлювався строк для усунення недоліків, а саме не більше десяти днів з дня отримання копії ухвали апелянту усунути недоліки шляхом подання до суду доказів сплати судового збору у розмірі 5 522 грн. 31 коп.
02.10.2023 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів з Господарського суду Чернігівської області надійшов другий примірник апеляційної скарги Приватного підприємства "СМОЛЯНКА-АГРО" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 07.09.2023 року, а також матеріали справи №927/249/23.
16.10.2023 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від Приватного підприємства "СМОЛЯНКА-АГРО" надійшла заява на виконання ухвали Північного апеляційного господарського суду з доказами сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.10.2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства "СМОЛЯНКА-АГРО" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 07.09.2023 року, розгляд справи призначено на 29.11.2023 року.
24.10.2023 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів (канцелярія) Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Альбіон", позивача у справі, надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін та  клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.10.2023 року клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Альбіон" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів задоволено.
13.11.2023 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів (канцелярія) Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшла відповідь на відзив в якій останній підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити.
В судовому засіданні 29.11.2023 року представник позивача надав усні пояснення по справі, відповів на запитання суду, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином.
Згідно з п. 11, ст. 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.
Відповідно до п. 12, ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Враховуючи те, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, та зважаючи на обмежений процесуальний строк розгляду апеляційної скарги, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності представника відповідача. 
Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 14.02.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Альбіон" (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "УЛФ-ФІНАНС" (Покупець/Лізингодавець) та Приватним підприємством "СМОЛЯНКА-АГРО" (Користувач) було укладено договір купівлі-продажу №6358АЛ, відповідно до умов якого Продавець зобов`язується продати, а Лізингодавець зобов`язується купити для подальшої передачі у фінансовий лізинг Користувачу відповідно до договорів фінансового лізингу №13218/02/22-Г від 07.02.2022 ("Договір фінансового лізингу": сівалки Kverneland OPTIMA TFmaxi HD №WK6PD2XB2MD500145, нова - 1 (одна) одиниця, надалі іменоване "Об`єкт Лізингу" або "Товар" в цілому та відповідно як окремі його складові, зазначені в Додатку №1 "Специфікація" до цього Договору, яка може бути складена повністю або частково російською мовою. (т.1, а.с. 8-12).
Відповідно до п. 2.1. Договору ціна Об`єкту Лізингу, що постачається за цим Договором, становить 5 017 327, 50 грн., в т.ч. ПДВ 20% 836 221, 25 грн., що є еквівалентом 157 000, 00 Євро ("Загальна Ціна"), за курсом - 31,9575 за 1 (один) Євро, та складається з загальної ціни Об`єкту Лізингу, відповідно до Додатку №1 "Специфікація" до цього Договору. Сторони домовились, що розмір міжбанківського курсу продажу на МВР, який застосовуються при визначенні грошового еквіваленту в п.5.1.2., за цим Договором, визначається на підставі продажу відповідної валюти за гривні, що визначається на підставі даних оприлюднених на міжбанківській інформаційній системі "УкрДілінг" (www.udinform.com) котирування міжбанківського ринку (колонка "ASK") на дату, що передує даті оплати.
Пунктом 5.1. Договору сторони погодили, що оплата Об`єкта Лізингу повинна бути здійснена Покупцем Продавцю на наступних умовах: 
5.1.1. Перший платіж 30% відсотків від Загальної ціни, у розмірі гривневого еквівалента 47 100, 00 Євро, що на день підписання Договору складає 1 505 198, 25 гривень, в т.ч. ПДВ 20% 250 866, 38 грн., що визначається за курсом з урахуванням умов п. 2.1. Договору, здійснюється Покупцем протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати отримання Покупцем від Лізингоодержувача першого лізингового платежу та вартості послуг за організацію фінансування згідно Договору фінансового лізингу. Оплата за пунктом 5.1.1 Договору здійснюється без перерахунку, тобто не змінюється від курсу іноземної валюти, та сплачується у гривневому розмірі, зазначеному у цьому пункті Договору.          
5.1.2. Другий платіж 70% відсотків від Загальної ціни у розмірі 109 900, 00 Євро, що на день підписання Договору складає 3 512 129, 25 грн., в т.ч. ПДВ 20% 585 354, 87 грн., що визначається з урахуванням умов п. 2.1 Договору, здійснюється Покупцем шляхом безготівкового перерахування на рахунок Продавця протягом 1 (одного) робочого дня з дати підписання Акту приймання-передачі.
Згідно з п. 5.2. Договору оплата згідно з п. 5.1.1. - 5.1.2. Договору здійснюється Покупцем за реквізитами Продавця, вказаними в розділі 12 цього Договору.
Відповідно до п.8.1. Договору Продавець повністю звільняє Лізингодавця та/або Користувача від відповідальності та гарантує, що не допустить та відшкодує будь-які збитки останніх, які їм можуть бути присуджені на користь будь-якої іншої особи у зв`язку з будь-якою претензією, позовом або діями, що були спричинені порушенням патентного, авторського права, або права на зареєстрований дизайн чи торгову марку такої іншої особи під час нормальної експлуатації, володіння або використання Об`єкта Лізингу Користувачем або Лізингодавцем. 
Цей Договір набуває чинності з дати його належного підписання Сторонами і діє до повного виконання Сторонами всіх взятих на себе зобов`язань, якщо інше не встановлено цим Договором (п. 11.1. Договору).
22.04.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Альбіон" (Продавець), Товариством з обмеженою відповідальністю "УЛФ- ФІНАНС" (первісний Покупець) та Приватним підприємством "СМОЛЯНКА - АГРО" (Користувач / новий Покупець) було укладено додаткову угоду до договору купівлі - продажу №6358АЛ від 14.02.2022 року, згідно пункту 1 якої зі згоди Продавця (яка виражається шляхом підписання даної Додаткової угоди) Первісний Покупець передає, а Новий Покупець (Користувач) приймає на себе всі права та обов`язки Покупця, передбачені Договором і стає стороною Договору як Покупець. (т.1, а.с. 14).
Відповідно до п.2 Додаткової угоди з моменту укладення Сторонами цієї Додаткової угоди будь-які права та обов`язки ТОВ "УЛФ-ФІНАНС", як первісного Покупця за Договором - припиняються, і подальші відносини за Договором Продавець та Користувач (новий Покупець) вирішують самостійно. За ТОВ "УЛФ-ФІНАНС" залишається виконання зобов`язання, передбаченого п.6 даної Додаткової угоди.
Згідно з п. 3 Додаткової угоди сума авансового платежу, яка була сплачена відповідно до п. 5.1.1. Договору поверненню Продавцем не підлягає, а зараховується в рахунок оплати вартості Товару, визначеного в Специфікації до Договору, та вважається такою, що сплачена новим Покупцем.
Також пунктом 6. Додаткової угоди сторони погодили, що первісний Покупець зобов`язується зареєструвати в ЄРПН розрахунок коригування, який складає та надсилає Продавець на суму авансового платежу, яка була сплачена відповідно до п. 5.1.1. Договору.
В подальшому, 26.04.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Альбіон" (Продавцем) та Приватним підприємством "СМОЛЯНКА - АГРО" (Покупцем) було укладено додаткову угоду №2 до договору купівлі-продажу №6358АЛ від 14.02.2022 року. (т.1, а.с. 15-16).
Згідно п.1 додаткової угоди № 2 Сторони погодили викласти п.2.1. Договору в такій редакції:
" 2.1. Ціна Товару, що постачається за цим Договором, становить 5 017 327, 50 грн., в т.ч. ПДВ 20% 836 221, 25 грн., що є еквівалентом 157 000, 00 Євро ("Загальна Ціна"), за курсом - 31,9575 за 1 (один) Євро, та складається з загальної ціни Товару, відповідно до Додатку №1 "Специфікація" до цього Договору.
Сторони домовились, що розмір міжбанківського курсу продажу на МВР, який застосовуються при визначенні вартості Товару в національній валюті України в п.п. 5.1.2., 5.1.3., 5.1.4. за цим Договором, визначається на підставі курсу НБУ продажу Євро, встановленого у міжбанківській інформаційній системі "УкрДілінг", сформований на дату, фактичної сплати Покупцем коштів за Товар + 5% вартості Євро ("міжбанківський курс").
Відповідно до п.2 додаткової угоди № 2 Сторони погодили викласти розділ 5 Договору в такій редакції:
" 5.1. Оплата Товару повинна бути здійснена Покупцем Продавцю на таких умовах:
5.1.1.Перший платіж 30% від Загальної піни, у розмірі гривневого еквівалента 47 100, 00 Євро, що на день підписання договору складає 1 505 198, 25 грн. у т.ч. ПДВ, що визначається за курсом, з урахуванням п.2.1 договору, здійснюється Покупцем в строк до 23.04.2022 року. Оплата першого платежу здійснюється без перерахунку, тобто не змінюється від курсу іноземної валюти, та сплачується у гривневому розмірі, зазначеному у цьому п.5.1.1.
5.1.2.Другий платіж 20% від Загальної ціни, у розмірі гривневого еквівалента 31 400, 00 Євро Покупець зобов`язаний сплатити Продавцю в строк, до 30.06.2022 року. Оплата здійснюються в національній валюті України згідно з п. 2.1 цього Договору.
5.1.3.Третій платіж 25% від Загальної ціни, у розмірі гривневого еквівалента 39 250, 00 Євро Покупець зобов`язаний сплатити Продавцю в строк до 30.09.2022 року. Оплата здійснюються в національній валюті України згідно з п. 2.1 цього Договору.
5.1.4.Четвертий платіж 25% від Загальної ціни, у розмірі гривневого еквівалента 39 250, 00 Євро Покупець зобов`язаний сплатити Продавцю в строк до 31.10.2022 року. Оплата здійснюються в національній валюті України згідно з п. 2.1 цього Договору".
Також пунктом 3 додаткової угоди № 2 Сторони погодили викласти п.8.1. Договору в такій редакції:
"8.1. У разі порушення Покупцем строків оплати, передбачених Договором, він сплачує Продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу за весь період прострочення та 30% річних від суми простроченого платежу".
З матеріалів справи вбачається, що 28.04.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Альбіон" (Продавець) та Приватним підприємством "СМОЛЯНКА-АГРО" (Покупцем) складено та підписано Акт приймання-передачі (Додаток № 2 до Договору), згідно якого Продавець передав Покупцю, а Покупець прийняв Сівалку Kverneland OPTIMA TFmaxi HD, WK6PD2XB2MD500145, 2021 p.в. (т.1, а.с. 17).
Згідно п.3 Акту приймання-передачі з моменту підписання цього Акту зобов`язання Продавця з передачі Товару Покупцю вважаються виконаними.
Водночас, як зазначає позивач відповідачем було здійснено часткову оплату за товар у доказ чого до матеріалів справи надано довідку №31/01 від 31.01.2023 року. (т.1, а.с. 25).
Як зазначає позивач та вбачається зі змісту довідки №31/01 від 31.01.2023 року на виконання договору купівлі-продажу №6358АЛ від 14.02.2022 року у період з 26.01.2022 року по 30.01.2023 року було здійснено наступні платежі:
« 14.02.2022 року первісним Покупцем була здійснена часткова оплата за Договором на суму 990 000, 00 грн., із урахуванням п.5.1.1. Договору редакції додаткової угоди №2.
15.02.2022 року первісним Покупцем була здійсненна доплата Першого платежу за Договором на суму 515 198, 25 грн., із урахуванням п.5.1.1. Договору в редакції додаткової угоди № 2.
22.07.2022 року відповідачем було частково сплачено другий платіж по Договору на суму 50 000, 00 грн., що згідно п. 2.1 Договору склало 1 277, 72 Євро (50 000, 00 грн./39,1323 гривень за 1 Євро (курс НБУ 37,2689 грн. за 1 Євро + 5%)).
23.08.2022 року відповідачем було частково сплачено Другий платіж по Договору на суму 100 000, 00 грн., що згідно п. 2.1 Договору склало 2 604, 37 Євро (100 000, 00 грн./38,3970 гривень за 1 Євро (курс НБУ 36,5686 грн. за 1 Євро + 5%)).
23.09.2022 року відповідачем було частково сплачено Другий платіж по Договору на суму 100 000, 00 грн., що згідно п. 2.1 Договору склало 2 639, 87 Євро (100 000, 00 грн./37,8806 гривень за 1 Євро (курс НБУ 36,0768 грн. за 1 Євро + 5%)).
10.11.2022 року відповідачем було частково сплачено Другий платіж по Договору на суму 100 000, 00 грн., що згідно п. 2.1 Договору склало 2 591, 54 Євро (100 000, 00 грн./38,5871 гривень за 1 Євро (курс НБУ 36,7496 грн. за 1 Євро + 5%)).»
Також з матеріалів справи вбачається, що на підставі листа ПП "СМОЛЯНКА - АГРО" №38 від 27.06.2022 року було зараховано оплату 100 000, 00 грн. від 26.01.2022 року у якості часткової оплати Другого платежу, що згідно п.2.1 Договору є еквівалентом 2 948, 36 Євро (100 000, 00 грн./33,9172 гривень за 1 Євро (курс НБУ 32.3021 грн. за 1 Євро + 5%)). (т.1, а.с. 18).
Отже, спір у даній справі на думку позивача виник у зв`язку з тим, що інших платежів у межах договору купівлі-продажу №6358АЛ від 14.02.2022 року Приватним підприємством "СМОЛЯНКА-АГРО" здійснено не було, у зв`язку з чим станом на дату звернення позивачем з позовною заявою до суду несплаченою відповідачем за другим платежем залишилася сума, еквівалентна 19 338, 14 Євро (31 400, 00 Євро - 2 948, 36 Євро - 1 277, 72 Євро - 2 604, 37 Євро - 2 639, 87 Євро - 2 591, 54 Євро), а також повністю несплачений третій платіж у розмірі 39 250, 00 Євро та четвертий платіж у розмірі 39 250, 00 Євро.
Відповідач в свою чергу долучив до матеріалів справи сертифікат Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 року, яким засвідчено форс мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) факт повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України (т.1, а.с. 73), заяву №20/03 від 20.03.2023 року, яким відповідач керуючись п. 9.3. Договору повідомив позивача про припинення дії договору з 01.04.2023 року (т.1, а.с. 78) та лист ТОВ «Компанія «Альбіон» №05/04 від 05.04.2023 року, в якому позивач зазначив, що ПП «Смолянка-Агро», як не поінформувало у строк ТОВ «Компанія «Альбіон» про виникнення обставин непереборної сили, так і не надало сертифікат Торгово-промислової палати України про такі обставини, а тому враховуючи, що товар по договору було передано вже після виведення окупаційних військ рф з Чернігівської області (яке відбулось за офіційними даними з 3.04.2022 року), а чергові платежі по договору мали відбутись до 30.06.2022 року, до 30.09.2022 року, до 31.10.2022 року, то відповідно ТОВ «Компанія «Альбіон» не вбачає достатніх підстав для розірвання договору купівлі-продажу №6358АЛ від 14.02.2022 року на підставі п. 9.3. Договору. (т.1, а.с. 102).
В свою чергу, звертаючись з апеляційною скаргою відповідач не погоджується з позовними вимогами тільки в частині, а саме щодо стягнення пені в розмірі 737  435, 69 грн. за період з 01.10.2022 року по 01.05.2023 року та адвокатських витрат, а рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості в розмірі 4  096  483, 90 грн. та 30% річних в розмірі 80  748, 26 грн. не оскаржується.
Відтак, колегія суддів керуючись ч. 1, ст. 269 Господарського процесуального кодексу України здійснює перегляд рішення Господарського суду Чернігівської області від 07.09.2023 року у справі №927/249/23 в частині стягнення пені в розмірі 737  435, 69 грн. за період з 01.10.2022 року по 01.05.2023 року та адвокатських витрат.
Отже, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги колегія суддів встановила наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Згідно з ч. ч. 1, 2    ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.
Відповідно до ст. 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. 
Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. 252 Цивільного кодексу України).
Частиною 1 ст. 253 Цивільного кодексу України встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).
Місцевим господарським судом, що не оскаржується відповідачем було встановлено наявність заборгованості у відповідача перед позивачем в розмірі 4  096 483, 90 грн.
З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, позивач просив суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 915 495, 35 грн. (483 836, 75 грн. за період з 01.10.2022 року по 29.05.2023 року та 431 658, 60 грн. за період з 01.11.2022 року по 29.05.2023 року).
Відповідно до ст. ст. 546, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов`язання. 
Відповідно до ч.1 ст.216, ч.2 ст.217 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарську-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченим цим Кодексом, іншими законами та договором.
Відповідно до статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності є вчинене учасником господарських  відносин правопорушення у сфері господарювання. Аналогічні положення містить стаття 610 Цивільного кодексу України.
Згідно зі ст.230 Господарського кодексу України - штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойки, штраф, пеня), яка сплачується у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання.
Пунктами 4 та 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобов`язання застосовуються у розмірі передбаченому сторонами у договорі.
Пунктом 8.1. Договору сторони передбачили, що у разі порушення Покупцем строків оплати, передбачених Договором, він сплачує Продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу за весь період прострочення та 30% річних від суми простроченого платежу.
Згідно положень статті 533 Цивільного кодексу України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Відповідна норма кореспондується із приписами статті 524 Цивільного кодексу України, згідно з якою зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
Аналіз наведених положень законодавства свідчить про те, що хоча положення чинного законодавства передбачають обов`язковість застосування валюти України при здійсненні розрахунків, однак не містять заборони визначення грошового еквіваленту зобов`язань в іноземній валюті, відтак коригування платежів, в основі якого лежить зміна курсової різниці прямо не заборонена та не суперечить чинному законодавству України.
Як вже було вище зазначено пунктом 2.1. Договору, сторони домовились, що розмір міжбанківського курсу продажу на МВР, який застосовуються при визначенні грошового еквіваленту в п.5.1.2., за цим Договором, визначається на підставі продажу відповідної валюти за гривні, що визначається на підставі даних оприлюднених на міжбанківській інформаційній системі "УкрДілінг" (www.udinform.com) котирування міжбанківського ринку (колонка "ASK") на дату, що передує даті оплати.
Отже, оскільки сторони в договорі чітко визначили застосування грошового еквіваленту зобов`язань в іноземній валюті на підставі даних оприлюднених на міжбанківській інформаційній системі "УкрДілінг" (www.udinform.com) котирування міжбанківського ринку (колонка "ASK") на дату, що передує даті оплати місцевий господарський суд обгрунтваоно не прийняв доводи відповідача щодо вчинення позивачем розрахунку пені виходячи з суми боргу за курсом Євро.
З огляду на викладене, доводи скаржника в цій частині не знайшли свого підтвердження, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування законного та обґрунтованого судового рішення в частині стягнення пені.
Окрім цього, місцевий господарський суд обґрунтовано не взяв до увагу доводи відповідача про форс-мажорні обставини та воєнний стан виходячи з наступного.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
У контексті приписів ст.617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.
Згідно зі ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.
Крім того, як унормовано частиною першої статті 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, а статтями 525, 526 названого Кодексу і статтею 193 Господарського кодексу України    встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому,зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.
Разом з тим, оцінюючи обставини справи колегія суддів враховує, що відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.
Юридична особа здійснює свою господарську діяльність на власний ризик, а тому, укладаючи спірні договори з визначеним строком поставки, позивач повинен був оцінити погоджений сторонами строк виконання зобов`язання з поставки товару та відповідно об`єктивно оцінити можливість виконання такого зобов`язання у вказаний строк.
Відповідно до ст. 618 Цивільного кодексу України боржник відповідає за порушення зобов`язання іншими особами, на яких було покладено його виконання (стаття 528  цього Кодексу), якщо договором або законом не встановлено відповідальність безпосереднього виконавця.
При цьому, згідно з ч. 2, ст. 528 Цивільного кодексу України у разі невиконання або неналежного виконання обов`язку боржника іншою особою цей обов`язок боржник повинен виконати сам.
Відповідно до ст.14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно (ч.1).
Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо (ч.2).
Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.
Таких висновків дотримується Верховний Суд у постановах від 16.07.2019 року у справі №917/1053/18, від 09.11.2021 року у справі №913/20/21, від 30.05.2022 року у справі №922/2475/21, від 14.06.2022 року у справі №922/2394/21 та у постанові від 01.06.2021 року у справі №910/9258/20.
Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 25.01.2022 року у справі №904/3886/21, належним підтвердженням існування форс-мажорних обставин (доказом існування обставин непереборної сили, які звільняють сторону від відповідальності за невиконання умов договору) є відповідний сертифікат Торгово-промислової палати.
Отже, виходячи з наведених норм законодавства та умов договору, підтвердженням існування форс-мажорних обставин є відповідний сертифікат Торгово-промислової палати України чи уповноваженої нею регіональної торгово-промислової палати. 
При цьому лист Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1, на який міститься посилання в апеляційній скарзі, не є сертифікатом про форс-мажорні обставини у контексті викладених вище положень законодавства.
В той же час, колегія суддів приймає до уваги посилання скаржника на запроваджений в країні воєнний стан, враховує можливі ризики для безпеки здоров`я та життя людини, пов`язані з військовою агресією та необхідністю забезпечення безпеки життю та здоров`ю людини.
У цьому випадку необхідно з`ясувати, в який саме строк відповідач міг виконати свої зобов`язання за договором, чи були виконані дії, передбачені умовами договору для того, щоб сторона договору могла підпадати під дію форс-мажору, а також якими доказами підтверджується неможливість виконання своїх обов`язків за договором, оскільки підстави для звільнення від обов`язків за договором у зв`язку із запровадженим воєнним станом не може визнаватися безумовним і залежати тільки від факту його запровадження. Вирішення питання про можливість звільнення сторони від виконання своїх обов`язків за договором має вирішуватися з урахуванням конкретних обставин справи.
Відповідно до п. 9.1. Договору будь-яка зі сторін звільняється від відповідальності за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань внаслідок обставин непереборної сили, які виникли після укладення цього договору і які сторони не могли ні передбачити, ні вжити запобіжних заходів щодо них.
Згідно з п. 9.2. Договору про виникнення або припинення обставин непереборної сили сторона, яка неспроможна виконати свої зобов`язання, має проінформувати інші сторони протягом 5 (п`яти) днів з дати виникнення таких обставин; до зазначеного повідомлення повинен бути доданий офіційний документ відповідної Торгово-промислової палати України.
Укладаючи договір сторони розраховують на його належне виконання і досягнення поставлених ним цілей. Проте, під час виконання договору можуть виявлятись обставини, які не могли бути враховані сторонами при укладенні договору, але істотно впливають на інтереси однієї чи обох сторін. 
При укладенні договору та визначенні його умов сторони повинні розумно оцінювати ті обставини, при яких він буде виконуватися. 
Інтереси сторін можуть порушуватись будь-якою зміною обставин, що виникають у ході виконання договору, проте, лише істотна зміна обставин визнається підставою для вимоги про зміну чи розірвання договору. 
Зміна обставин вважається істотною, тільки якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. 
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не повідомляв позивача протягом п`яти днів з дати виникнення таких обставин про настання форс-мажорних обставин, як то передбачено Договором та, як вірно зазначено судом першої інстанції відповідно до Акту приймання-передачі (Додаток № 2 до Договору) 28.04.2022 року (тобто в момент коли вже форс мажорні обставини на які посилається відповідача настали) прийняв Сівалку Kverneland OPTIMA TFmaxi HD, WK6PD2XB2MD500145, 2021 p.в. від позивача та не здійснював будь-якого посилання на форс мажорні обставини.
У постанові Верховного Суду від 30 листопада 2021 року у справі №913/785/17 визначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.
Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.
З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відхилив посилання відповідача на настання форс-мажорних обставин, а тому доводи скаржника в цій частині також не знаходять свого підтвердження.
Щодо доводів скаржника, що сума витрат на правничу допомогу адвоката є завищеною колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з пунктом 12 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України однією із основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з приписами частин четвертої - сьомої четвертої статті 127 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.
Приписами частини четвертої статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Водночас згідно з частиною восьмою статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Як вбачається з позовної заяви позивачем було вказано попередній розрахунок судових витрат, який зокрема складає 45  000, 00 грн. витрат на правничу (правову) допомогу. (т.1, зворот а.с. 3).
Також в матеріалах справи наявний договір №1/02-22 про надання  правничої (правової) допомоги від від 17.01.2022 року, укладений між Адвокатським бюро "ТАЛОКОНОВА КИРИЛА" (Бюро) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Альбіон" (Клієнт), відповідно до п. 1.1. якого Бюро приймає доручення Клієнта та бере на себе зобов`язання надати Клієнту правову допомогу. (т.1, а.с. 37).
Відповідно до п. 3.1. договору №1/02-22 розмір гонорару, який клієнт сплачує Бюро за надану в межах цього договору правничу (правову) допомогу, визначається сторонами окремою додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною цього договору.
В матеріалах справи наявна додаткова угода №12 від 31.01.2023 року до Договору №1/02-22 про надання правничої (правової) допомоги від 17.01.2020 року, відповідно до п.1 якої визначено, що дана додаткова угода визначає порядок та умови оплати гонорару за надання правничої (правової) допомоги бюро у спорі про стягнення з ПП «Смолянка-Агро» (34739782) на користь ТОВ «Компанія «Альбіон» заборгованості за договором купівлі-продажу №6358АЛ від 14.02.2022 року. (т.1, а.с. 38).
Також відповідно до п. 2. додаткової угоди №12 розмір гонорару складає 25 000, 00 грн., що є фіксованою сумою, а відповідно до п. 3 додаткової угоди №12 розмір "гонорару успіху" за досягнення позитивного результату складає 20 000, 00 грн. 
Крім того в матеріалах справи наявний ордер серії АЕ №1177910 на надання правничої (правової) допомоги адвоката Талоконова Кирила Валерійовича. (т.1, а.с. 39).
Відповідно до платіжного доручення №5897 від 02.02.2023 року позивач сплатив 25 000, 00 грн. з призначенням платежу: оплата за надання правової допомоги зг. додаткової угоди №12 від 31.01.2023 по договору №01/02-22 від 17.01.2022 року. (т.1, а.с. 54).
Згідно з ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»   гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Колегія суддів зазначає, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (такий висновок міститься в п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц та в п. 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West" проти України").
При цьому, колегія суддів бере до уваги, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 04.10.2021 від №640/8316/20, від 21.10.2021 у справі №420/4820/19 тощо).
Колегія суддів зазначає, що витрати позивача на правову допомогу в розмірі 45  000, 00 грн. з врахуванням ціни позову є співмірними та обґрунтованими.
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що місцевий господарський суд задовольнив частково стягнення адвокатських витрат з урахуванням часткового задоволення позовних вимог.
Отже, дослідивши матеріали справи, колегія суддів погоджується з місцевим господарським судом, що витрати позивача на професійну правничу допомогу підтверджені належними доказами.
В свою чергу скаржником в апеляційній скарзі не наведено жодної підстави для скасування рішення суду першої інстанції в частині стягнення адвокатських витрат, а лише зазначено про не відповідність критеріям реальності та розумності таких витрат.
Отже, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах. 
Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень викладених в поданій апеляційній скарзі, скаржником не було надано суду апеляційної інстанції.
Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня  2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
У справі, що розглядається, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції було надано скаржнику вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого господарського суду.
Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається. 
Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника. 
Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.   Апеляційну скаргу Приватного підприємства "СМОЛЯНКА-АГРО" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 07.09.2023 року у справі №927/249/23 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 07.09.2023 року у справі № 927/249/23 залишити без змін.

3. Повернути до Господарського суду Чернігівської області матеріали справи №927/249/23.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 29.11.2023 року.

Головуючий суддя                                                            О.В. Агрикова 

Судді                                                                                А.О. Мальченко

                                                                                Т.П. Козир