Номер провадження: 22-ц/813/7552/23 
Справа № 521/16010/23
Головуючий у першій інстанції Бобуйок І.А.
Доповідач Кострицький В. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2023 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючий суддя — Кострицький В.В. (суддя - доповідач),
судді – Назарова М.В., Лозко Ю.П.
за участю секретаря судового засідання Пухи А.М.,
учасники справи:
позивач — ОСОБА_1 
відповідачі -  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРСАЖАВТО», ОСОБА_4 , ОСОБА_5 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 21 червня 2023 року, постановлену у складі судді Бобуйок І.А., у приміщенні того ж суду,
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРСАЖАВТО», ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: регіональний сервісний центр Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Одеській області (філія Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ), про визнання недійсним договору купівлі-продажу,-
В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст заяви 
20.06.2023 року представник позивача звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з вищевказаною позовною заявою. 
Також, разом з позовом позивач подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив: - з метою забезпечення заявлених вимог позивачем - ОСОБА_1 накласти арешт на майно відповідача ОСОБА_5 , а саме: - автомобіль марки «TOYOTA HILUX», 2016 року виробництва, VIN: НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_1 , номер двигуна: НОМЕР_2 , д.н.з. автомобіля НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 ; - заборонити ОСОБА_5 , та будь-яким іншим особам здійснювати будь-які дії щодо відчуження (продажу) автомобіль марки «TOYOTA HILUX», 2016 року виробництва, VIN: НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_1 , номер двигуна: НОМЕР_2 , д.н.з. автомобіля НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 ; - зберігати автомобіль «TOYOTA HILUX», 2016 року виробництва, VIN: НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_1 , номер двигуна: НОМЕР_2 , д.н.з. автомобіля НОМЕР_3 на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів. 
В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те, що невжиття заходів забезпечення позову, тягне за собою реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Короткий зміст оскаржуваної ухвали
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 21 червня 2023 року заяву позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРСАЖАВТО», ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: регіональний сервісний центр Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Одеській області (філія Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ), про визнання недійсним договору купівлі-продажу – задоволено. Накладено арешт на майно відповідача - ОСОБА_5 , а саме: на автомобіль марки «TOYOTA HILUX», 2016 року виробництва, VIN: НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_1 , номер двигуна: НОМЕР_2 , д.н.з. автомобіля НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 . Заборонено ОСОБА_5 , та будь-яким іншим особам здійснювати будь-які дії щодо відчуження (продажу) автомобіль марки «TOYOTA HILUX», 2016 року виробництва, VIN: НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_1 , номер двигуна: НОМЕР_2 , д.н.з. автомобіля НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 . Встановлено, що зберігати автомобіль «TOYOTA HILUX», 2016 року виробництва, VIN: НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_1 , номер двигуна: НОМЕР_2 , д.н.з. автомобіля НОМЕР_3 необхідно на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів.
В обґрунтування оскаржуваної ухвали суд першої інстанції зазначав, що порушене, невизнане, оспорюване право особи буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті. Судом встановлено, що відчуження спірного майна, власником якої на даний час є відповідач - ОСОБА_5 , може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову, а також співмірність заходів забезпечення позову, заявленим позовним вимогам, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання про забезпечення позову. А заявлений позивачем вид заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно, передбачений нормами чинного законодавства та є доцільним в рамках даної справи та співмірним із заявленими вимогами. Необхідність обрання даного виду забезпечення позову є обґрунтованою, так як невжиття даного виду забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього рішення у разі відчуження відповідачем вказаного майна на користь третіх осіб. 

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги 
Не погодившись з вказаним рішенням, представник відповідача ОСОБА_5 звернулася з апеляційною скаргою до Одеського апеляційного суду, відповідно до якого просила скасувати ухвалу Маліновського районного суду міста Одеси від 21 червня 2023 року у справі № 522/16110/23 , якою задоволена заява представника ОСОБА_1 про накладення арешту на автомобіль марки « TOYOTA HILUX» 2016 року випуску ,VIN : НОМЕР_1 ,номер кузова : НОМЕР_1 ,номер двигуна: НОМЕР_5 , н/з автомобіля НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу : НОМЕР_4 ., та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник зазначав, що при поданні позову у позивача були відсутні право установчі документи , які б підтвердили правомірність набуття права власності на майно -автомобіль автомобіль марки « TOYOTA HILUX» 2016 року випуску ,VIN :  НОМЕР_1 , номер кузова :  НОМЕР_1 ,номер двигуна:  НОМЕР_5 , н/з автомобіля НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу :  НОМЕР_4 . Власником зазначеного транспортного засобу був ОСОБА_3 ,що вибачається з технічного паспорту автомобіля . Документів про відчудження майна, та придбання на законних підставах у Позивача, станом на час користування автомобілем не було ( обґрунтування вимог цивільного позову, докази на підтвердження ) . Скаржник вважав, що набув право власності автомобілем на законних підставах. Згідно зі ст.. 358 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом , зокрема із правочинів, та з Договору- ст. 334 ЦК України. Зазначена ухвала суду , порушує мої право як власника набутого на підставі договору майна. Вважав, що судом , в ухвалі, в порушення Закону було обмежено в зустрічному забезпеченні. Але ж ,згідно зі ст..154 ЦПК України суд винен був застосувати зустрічне забезпечення позову. Крім того, заява представника позивача в порушенні Закону не містить: « Відповідно до. 4.1ст. 151 ЦПКУкраїни заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову». У заяві про забезпечення позову представник позивача,- не навела обґрунтування необхідності забезпечення позову, зокрема, не зазначила чому саме виконання рішення у майбутньому може бути утруднене та не навела обставини, які це підтверджують. Враховуючи вищевказані положення процесуального закону, пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення у заяві про забезпечення позову є обов?язковими, а от питання щодо необхідності застосування зустрічного забезпечення, вирішується судом з урахуванням обставин забезпечення позову та пропозицій заявників. Суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 ЦПК, повинен повернути її заявнику, про що постановляє ухвалу (п. 10ст. 153 ЦПК України)-що не було зроблено. 
Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу
Не погодившись з доводами та вимогами апеляційної скарги, представник позивача звернувся з відзивом на апеляційну скаргу, відповідно до якого просив залишити оскаржувану ухвалу без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
В обґрунтування відзиву зазначали, що суд вірно встановив, що заявлений позивачем вид заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно відповідача ОСОБА_5 , а саме: - автомобіль марки «TOYOTA HILUX», 2016 року виробництва, VIN: НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_6 , номер двигуна: НОМЕР_2 , д.н.з. автомобіля НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , а також заборони ОСОБА_5 , та будь-яким іншим особам здійснювати будь-які дії щодо відчуження (продажу) автомобілю та зберігання його на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів - передбачений нормами чинного законодавства, та є доцільними заходами забезпечення позову в рамках даної справи, не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ?я сторін, не порушує речове право володіння особи спірним майном, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдання значної шкоди позивачу. Таке забезпечення позову, враховуючи його предмет можна вважати співмірним із заявленими вимогами. Таким чином, позивач наполягає на тому, що суд першої інстанції правомірно задовольнив вимоги представника позивача щодо забезпечення позову в обраний нею спосіб, оскільки із матеріалів справи вбачається наявність об?єктивного спору між сторонами та з метою ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, усунення загрози неможливості або утруднення виконання судового рішення у разі задоволення позову. Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_5 є надуманими, апелянтом не конкретизовано, які саме норми матеріального права порушив суд першої інстанції. Крім того, позивач не погоджується із прохальною частиною апеляційної скарги, де апелянтом вказано лише скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду справи першою інстанцією. По-перше, до апеляційної інстанції за правилами цивільного процесуального кодексу не надсилали усю цивільну справу, а направили лише виділені матеріали щодо оскарженої ухвали про забезпечення позову, тому направляти справу для продовження розгляду ніхто не буде, справа і так залишилась розглядатись у суді. А по-друге, у апеляційної інстанції законодавством, а саме ст. 374 ЦПК України, передбачені зовсім інші повноваження за результатами розгляду апеляційної інстанції. Вважали, що апелянт невірно послався на вимоги ст. 379 ЦПК України, оскільки оскаржена відповідачем ухвала не відноситься до переліку ухвал, які перешкоджають подальшому провадженню у справі. Таким чином, доводами апеляційної скарги не спростовано висновки суду першої інстанції, щодо того, що відчуження спірного майна, власником якого на даний час є ОСОБА_5 може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову. За таких обставин, вважаю, що правова позиція позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову вірна і відповідає ефективному захисту порушеного права позивача. За таких вимог законодавства, на думку позивача, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні. 

Явка в судове засідання
Сторони та їх представники повідомлені належним чином, про час місце та дату судового засідання, від представника позивача за допомогою підсистеми “Електронний суд “ надійшла заява про розгляд апеляційної скарги без участі представника та його довірителя, інші сторони в судове засідання не з`явились, що не заважає розгляду апеляційної скарги у відповідності до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України.
Позиція апеляційного суду
Заслухавши суддю-доповідача, оцінивши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, судова колегія приходить наступного.
Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України,- судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції була прийнята оскаржувана ухвала, яка обґрунтовувалась наступним.
Відповідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує, зокрема те, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України.
Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.
Частиною 2 статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до ч. 1 п.п. 1, 4 та ч. 3 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Судом встановлено, що відчуження спірного майна, власником якої на даний час є відповідач - ОСОБА_5 , може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову, а також співмірність заходів забезпечення позову, заявленим позовним вимогам, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання про забезпечення позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову. Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.
Суд першої інстанції вірно вважав, що зустрічне забезпечення у даній справі не підлягає застосуванню.
Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, що заявлений позивачем вид заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно, передбачений нормами чинного законодавства та є доцільним в рамках даної справи та співмірним із заявленими вимогами. Необхідність обрання даного виду забезпечення позову є обґрунтованою, так як невжиття даного виду забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього рішення у разі відчуження відповідачем вказаного майна на користь третіх осіб.
Позивач, захищаючи своє право на незаконно відчужене його рухоме майно, звернувся до суду з позовом про захист свого права щодо визнання недійсними договорів купівлі-продажу автомобіля, скасування державної реєстрації, визнання права власності та витребування авто, вказуючи, що він придбав авто, заплатив за нього гроші, значно покращив його, шляхом заміни, а також встановлення додаткових частин авто. Вилучення працівниками поліції у нього придбаного авто та передача його колишньому власнику, а в наступному неодноразовий перепродаж авто свідчать про спрямовані дії відповідачів на відчуження авто, вжиття заходів на його знецінення, що в свою чергу унеможливить виконання рішення суду у разі задоволення позову. 
Заява про забезпечення позову була подана з належним обґрунтуванням наявності спору між сторонами, неодноразова зміна власників авто свідчила про існування реальної загрози не повернення авто. 
Незгода апелянта з тим, що позивач захищає своє порушене право в суді не свідчить про те, що грубо порушуються права апелянта, який проти арешту тільки з тих підстав, що він є власником спірного автомобіля. 
Не заслуговують на увагу й доводи апеляційної скарги про те, що представник позивача не навела обґрунтування необхідності забезпечення позову, не зазначила чому саме виконання рішення у майбутньому може утруднити та не навела обставини, які це підтверджують. 
Висновки апеляційної скарги суперечать тексту заяви про забезпечення позову, в якій чітко вказано: підстави застосування такого виду забезпечення позову - забезпечення ефективного засобу порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права, також те, що обраний має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права судом спосіб захисту порушеного права. 
Розтлумачені умови застосування заходів забезпечення позову, що умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обгрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред?явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення, бути черговий раз продане, розтрачене, знецінене. 
Вказана мета вжиття заходів забезпечення позову, що метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.
Зазначено про відсутність необхідності забезпечення позову з обґрунтуванням того, що застосувати зустрічне забезпечення не має потреби, через те, що відповідач жодним чином не зазнає збитків у разі тимчасового арешту майна та заборони відчуження та проведення будь-яких реєстраційних дій щодо майна, що йому належить, оскільки це не впливатиме на право власності відповідача та третьої особи, а є тимчасовою мірою до прийняття остаточного рішення у справі. 
Приймаючи ухвалу від 21.06.2023 року про задоволення заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що відчуження спірного майна, власником якого на даний час є відповідач ОСОБА_5 може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову, а також, вважав доцільними в рамках даної справи, врахував співмірність заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам та задовольнив клопотання про забезпечення позову. 
Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_5 є необґрунтованими, скаржником не конкретизовано, які саме норми матеріального права порушив суд першої інстанції.
Таким чином, доводами апеляційної скарги не спростовано висновки суду першої інстанції, щодо того, що відчуження спірного майна, власником якого на даний час є ОСОБА_5 може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову. За таких обставин, судова колегія вважала, що правова позиція позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову вірна і відповідає ефективному захисту порушеного права позивача.
Доводи скаржника де він зазначав, що при поданні позову у позивача були відсутні правоустановчі документи , які б підтвердили правомірність набуття права власності на майно автомобіль марки « TOYOTA HILUX» 2016 року, не входять до предмету перегляду судового рішення про забезпечення позову, а тому не відповідать вимозі відносності до предмету судового перегляду.
Доводи апелянта про те, що документів про відчудження майна, та придбання на законних підставах у Позивача, станом на час користування автомобілем не було ( обґрунтування вимог цивільного позову, докази на підтвердження ) . Скаржник вважав, що набув право власності автомобілем на законних підставах, на думку колегії є обставинами які повинні бути розглянуті під час позовного провадження і предмету інституту забезпечення позову не стосуються.
Посилання апелянта на ту обставину що у заяві про забезпечення позову представник позивача - не навела обґрунтування необхідності забезпечення позову, зокрема, не зазначила чому саме виконання рішення у майбутньому може бути утруднене та не навела обставини, які це підтверджують, не є слушними так як не відповідають змісту заяви про забезпечення позову (а.с.49 абз.9).
Думка апелянта про те, що пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення у заяві про забезпечення позову є обов?язковими, не відповідають вимогам закону - ч.3 ст.154 ЦПК України яка визначає таки видаки, а тому розцінюються колегією - як припущення апелянта.
Судова колегія погоджується з проаналізованими судом першої інстанції в сукупності дослідженими доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що стороною відповідача не доведено тих обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а тому апеляційні вимоги задоволенню не підлягають .
Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до ст 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням вищезазначеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 21 червня 2023 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.
Повний текст постанови складено 05 грудня 2023 року.

Головуючий суддя В.В. Кострицький

Судді М.В. Назарова

Ю.П. Лозко