ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8692/23 Справа № 175/2448/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Журавель Т.С. Суддя у 2-й інстанції - Зайцева С. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2023 року                                                місто Дніпро Дніпропетровської області 
Єдиний унікальний номер 175/2448/23
Номер провадження 22-ц/803/8692/23
Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого: Зайцевої С.А.
суддів: Барильської А.П., Максюти Ж.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2023 року головуючого судді Журавель Т.С. по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
В С Т А Н О В И В :
У травні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі – ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позов мотивований тим, що 03 лютого 2020 року між ТОВ «Качай гроші» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 00-591789, який було підписано електронним підписом. Позичальник свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 10 000 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу; 16 200 грн - сума заборгованості за звичайними відсотками. 22 грудня 2022 року між ТОВ «Качай гроші» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за вищевказаним кредитним договором. Просили стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» суму заборгованості за кредитним договором № 00-591789 в розмірі 26 200 грн. 
Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2023 року у задоволенні позову ТОВ «ФК «ЄАПБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – відмовлено.
В апеляційній скарзі ТОВ «ФК «ЄАПБ», просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. 
В обґрунтування доводів скарги, зокрема зазначено, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» не повідомлено з боку суду про необхідність надання додаткових доказів для всебічного та повного з`ясування обставин справи. Зауважено, що відсутність доказів щодо перерахування кредитних коштів з метою доведення виконання умов кредитного договору в даній справі, не може слугувати підставою відмови у задоволення позову. Доводи суду щодо ненадання кредитних коштів відповідачу спростовуються наявними у матеріалах справи копією кредитного договору № 00-591789 від 03 лютого 2020 року, який є дійсним в силу приписів ст. 204 ЦК України. Відповідачем будь-яких контрозрахунків для спростування поданого розрахунку заборгованості не було подано, крім того, судом не повідомлялося позивача, що йому необхідно надати більш детальний розрахунок заборгованості. Вважають, що за відсутності будь-яких спростувань з боку відповідача та за відсутності будь-яких зауважень з боку суду, зазначена заборгованість та факт видачі кредитних коштів підтверджується з огляду на наявні докази в матеріалах справи, зокрема розрахунком заборгованості за кредитним договором № 00-591789 від 03 лютого 2020 року та відповідними копіями вказаного договору, в якій відображаються всі істотні умови такого виду договору та договором факторингу з відповідними додатками. Встановивши факт існування між сторонами кредитних зобов`язань, суд першої інстанції не врахував, що заборгованість визначається умовами кредитного договору та вимогами закону з врахуванням та наданням оцінки всіх наявних доказів у справі. 

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Заєць П.Л. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, як ухвалене з дотриманням норм матеріального, процесуального права, та з урахуванням позиції Верховного Суду, зокрема зазначаючи, що позивачем не надано доказів отримання грошових коштів відповідачем у борг, як до позовної заяви так і до апеляційної скарги з клопотанням про їх дослідження. Сам факт укладення кредитного договору не підтверджує використання кредитних коштів. Зауважено, що посилаючись на позбавлення судом першої інстанції можливості надання додаткових доказів, ТОВ «ФК «ЄАПБ», не надає їх і до апеляційної скарги, що спростовує зазначені доводи. Посилання на постанову Верховного Суду від 07 червня 2023 року по справі №234/3840/15-ц не може бути враховане, оскільки при розгляді справи судом першої інстанції, позивачем не доведено отримання грошових коштів відповідачем взагалі. 
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.
Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України).
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Отже, враховуючи викладене, справа підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику, як малозначна.
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно з ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Таким вимогам закону судове рішення не відповідає.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до договору про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту № 00-591789 від 03 лютого 2020 року, ТОВ «Качай гроші» надав ОСОБА_1 кредит у національній валюті у розмірі 10 000 грн строком на 30 днів. Позичальник зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним, комісії та виконати інші обов`язки, передбачені договором. 
Згідно п. 1.4 договору, процентна ставка за користування коштами кредиту: 1,80 в день. Тип процентної ставки – фіксована.
Відповідно до п. 2.1, кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування кредитодавцем зі свого поточного рахунку у сумі 10 000 грн на карту позичальника № НОМЕР_1 .
Згідно п. 3.2 договору, у разі несвоєчасного виконання зобов`язань щодо погашення кредиту та/або процентів за цим договором, з моменту виникнення такої прострочки, позичальник сплачує кредитодавцю розмір процентної ставки в день, встановлений п. 1.4, автоматично збільшеним до 2,80 в день. Розрахунок процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». До періоду розрахунку процентів включається день надання та не включається день повернення кредиту. 
Відповідно до п. 7.10. договір укладений шляхом направлення його тексту підписаного зі сторони кредитодавця в особистий кабінет позичальника для ознайомлення та підписання. Договір набирає чинності з моменту його підписання аналогом власноручного підпису кредитодавця, що відтворений засобами копіювання і електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який формується для кожного разу використання та направляється позичальнику на номер телефону повідомлений останнім у заяві на отримання кредиту. Введення позичальником коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом цього договору вважається направленням кредитодавця повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору. Договір діє до повного виконання грошових зобов?язань за договором, крім випадків припинення його дії за згодою сторін, відповідно до договору чи закону. 
Згідно графіку платежів, що є додатком до кредитного договору № 00-591789 від 03 лютого 2020 року, загальна вартість кредиту разом з процентами складає 15400 грн. 
Відповідно до договору факторингу № 22122022/2 від 22 грудня 2022 року, ТОВ «Качай гроші» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Качай гроші» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.
Згідно п.п. 2.1. договору факторингу, фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру боржників, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги.
Відповідно до п.п. 2.2. договору факторингу, з дати відступлення прав вимоги, клієнт перестає бути стороною за укладеними кредитними договорами, а фактор стає виключним та єдиним кредитором за укладеними кредитними договорами, згідно реєстру боржників та набуває всіх прав за ним.
Згідно з п.п. 4.2.1, протягом 30 робочих днів з дати укладення даного - договору, за умови оплати клієнту суми фінансування, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів, передати фактору документи, що підтверджують права вимоги, шляхом підписання з фактором акту прийому-передачі документації, за формою, погодженою в Додатку №4 до даного договору.
Відповідно до витягу з реєстру боржників від 22 грудня 2022 року до договору факторингу № 22122022/2 від 22 грудня 2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 у сумі 26 200 грн, з яких: 10 000грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 16 200 грн - сума заборгованості за звичайними відсотками.
З розрахунку заборгованості за кредитним договором № 00-591789 від 03 лютого 2020 року вбачається, що за період з 27 вересня 2021 року по 30 квітня 2023 року, у ОСОБА_1 наявний залишок заборгованості по тілу кредиту у розмірі 10 000 грн та залишок заборгованості по звичайним відсоткам у розмірі 16 200 грн. З моменту отримання права вимоги, позивачем не здійснювалося нарахування штрафних санкцій.
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що надані позивачем кредитний договір від 03 лютого 2020 року та розрахунок заборгованості за період з 27 вересня 2021 року по 30 квітня 2023 року не є належними та допустимим доказами, які підтверджують факт досягнення згоди про предмет договору, а саме, не надано доказу перерахування кредитних коштів на картку відповідача, також позивачем не надано розрахунок заборгованості за звичайними відсотками. Судом першої інстанції зазначено, що у своїй заяві представник позивача просив суд здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та розглянути справу за його відсутності на підставі наявних у справі доказів. При цьому про обставини неможливості подання доказів з причин, що об`єктивно не залежали від нього не вказав, жодних клопотань про відкладення розгляду справи у зв`язку з необхідністю надання додаткових доказів та інших документів також не заявляв. Тобто, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням ним процесуальних дій. З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, недоведеними належними, допустимим та достатніми доказами, у зв`язку з чим задоволенню не підлягають.
Апеляційний суд не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне. 
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України).
За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
З матеріалів справи встановлено, що 03 лютого 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Качай Гроші» та ОСОБА_1 укладеного кредитний договір № 00-591789. Згідно з умовами вказаного договору,позичальнику надано кредит у розмірі 10 000 грн строком на 30 днів. Позичальник зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним, комісії та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Згідно п. 1.4 договору, процентна ставка за користування коштами кредиту: 1,80 в день (648 % річних). Тип процентної ставки – фіксована. Згідно з п. 2.1, кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування кредитодавцем зі свого поточного рахунку у сумі 10 000 грн на карту позичальника № НОМЕР_1 (а.с. 5-6).
22 грудня 2022 року між ТОВ «Качай Гроші» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 22122022/2, згідно з яким позивач отримав право вимоги за вищевказаним кредитним договором (а.с. 10-12).
Відповідно до витягу з реєстру боржників від 22 грудня 2022 року ТОВ «Качай гроші» відступило право вимоги позивачу ТОВ «ФК «ЄАПБ» відносно боржника ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , номер кредитного договору 00-591789, сума заборгованості за основною сумою боргу – 10 000 грн, сума заборгованості за звичайними відсотками – 16 200 грн, сума заборгованості за простроченими відсотками 00,00 грн, сума заборгованості разом – 26 200 грн (а.с. 14). 
Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором № 00-591789 від 03 лютого 2020 року за період з 27 вересня 2021 року по 30 квітня 2023 року, у ОСОБА_1 станом на 30 квітня 2023 року наявний залишок заборгованості по тілу кредиту у розмірі 10 000 грн та залишок заборгованості по звичайним відсоткам у розмірі 16 200 грн, а разом залишок заборгованості складає: 26 200 грн (а.с. 15).
З огляду на зазначене, з урахуванням встановлених обставин справи та досліджених доказів, апеляційний суд дійшов до висновку про укладання та підписання ОСОБА_1 за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора кредитного договору з відповідною фінансовою установою, невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в нього боргових зобов`язань перед позивачем, який набув прав вимоги за вищевказаним кредитним договором за договорам відступлення прав вимоги.
Вищевказаний кредитний договір укладений між відповідачем та відповідною фінансовою установою, та містить суму основного зобов`язання, відсотки за користування кредитними коштами та строки їх повернення та нарахування.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Встановлено, що позивачем були надані належні докази, які містять інформацію щодо предмету доказування та підтверджують законність позовних вимог.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.
У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
У справі, що переглядається позичальником не доведено належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених вказаними договорами, презумпція правомірності яких не спростована.
Окрім того, відповідач жодним чином не оспорював укладання кредитного договору з ТОВ «Качай Гроші» та укладений договір факторингу.
В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 липня 2014 року у справі №6-14194св14, зроблено висновок, що підтвердженням суми заборгованості є кредитний договір, договір факторингу, який у встановленому порядку недійсним не визнаний та в якому визначено розмір відступленої заборгованості, та розрахунок кредитної заборгованості, здійснений банком при відступленні права вимоги.
Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно з статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.
Суд не звернув увагу на те, що позичальник не виконує умови кредитного договору ні первісному кредитору, ні новому кредитору та безпідставно відмовив у задоволенні позову з тих підстав, що не надано доказів отримання позичальником спірних коштів.
Апеляційний суд вважає, що даний висновок суду є безпідставним, оскільки позивачем доведено факт отримання відповідачем коштів за наявним в матеріалах справи правочином.
Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком.
Указане не враховано судом першої інстанцій під час вирішення питання щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості за кредитними договорами, а відтак рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позовних вимог повністю.
Доводи апеляційної скарги є прийнятними та заслуговують на увагу. Аргументи відзиву на апеляційну скаргу, з урахуванням встановлених обставин, відхиляються судом апеляційної інстанції.
З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалите нове рішення про задоволення позовних вимог.
Згідно з ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат за правилами ст.141 ЦПК України, з урахуванням задоволення апеляційної скарги та в результаті заявлених позовних вимог, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність компенсувати позивачу за рахунок відповідача сплачений судовий збір при поданні позовної заяви в розмірі 2684 грн (а.с. 4) та при поданні апеляційної скарги в розмірі 4026 грн (а.с. 58), всього: 6710 грн.
Керуючись ст.ст. 374,376,381,382 ЦПК України, апеляційний суд –
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» – задовольнити.
Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2023 року – скасувати та ухвалити нове рішення.
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ЄДРПОУ 35625014, суму заборгованості за кредитним договором № 00-591789 від 03 лютого 2020 року у розмірі 26 200 грн, з яких, 10 000 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 16200 грн –сума заборгованості за звичайними відсотками.
Стягнути з ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ЄДРПОУ 35625014, судові витрати по сплаті судового збору в суді першої інстанції у розмірі 2684 грн та судові витрати по сплаті судового збору у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 4026 грн, а всього 6710 (шість тисяч сімсот десять) грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: