П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2023 року 
м. Рівне

Справа № 569/5143/23
Провадження № 22-ц/4815/1187/23

Головуючий у Рівненському міському суді
Рівненської області: суддя Гордійчук І.О.
Рішення суду першої інстанції ухвалено 
(вступна і резолютивна частини) о 13 год. 10 хв.
21 серпня 2023 року у м. Рівне Рівненської області
Дата складання повного тексту рішення: 28 серпня 2023 року

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий: суддя Хилевич С.В.
судді: Ковальчук Н.М., Боймиструк С.В.
секретар судового засідання: Пиляй І.С.

учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 ;
відповідач – Приватне підприємство "Рівнетеплосервіс";

за участі: учасники справи та їх представники в судове засідання не з`явилися,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Приватного підприємства "Рівнетеплосервіс" на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 21 серпня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства "Рівнетеплосервіс" про визнання незаконним і скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності у виді догани,
в с т а н о в и в :
У березні 2023 року в суд звернулася ОСОБА_1 з позовом до Приватного підприємства «Рівнетеплосервіс» (далі – ПП "Рівнетеплосервіс" або підприємство) про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.
Мотивуючи вимоги, позивачем вказувалося, що з 19 жовтня 2020 року працювала на посаді юрисконсульта підприємства. 23 грудня 2022 року наказом ПП «Рівнетеплосервіс» № 1 "Про оголошення догани" її притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення трудової дисципліни, де підставами зазначено: Акт про запізнення на роботу від 22.12.2022 №1, повідомлення про надання письмових пояснень від 22.12.2022, пояснююча від директора ПП «Рівнетеплосервіс» від 23.12.2022. З оспорюваним наказом вона ознайомлена 23 грудня 2022 року. 
Звертала увагу, що в Акті №1 від 22 грудня 2022 року зазначено про нібито службове розслідування трудової дисципліни її як працівника ПП "Рівнетеплосервіс" за листопад 2022 року. Нею були надані пояснення в строки, визначені цим Актом, де вказувала, що відсутність на роботі виникла з поважних причин та з відома керівника підприємста. Дана обставина не була врахована роботодавцем та видано наказ №1 "Про оголошення догани" Вважає, що оспорюваний наказ виданий відповідачем незаконно на основі надуманих підстав, адже всі трудові обов`язки виконує сумлінно та своєчасно. Вказує, що дисциплінарні стягнення за наведені в Акті порушення (дати: 10 листопада 2022 року, 11 листопада 2022 року, 15 листопада 2022 року, 22 листопада 2022 року, 25 листопада 2022 року) накладено поза межами місячного строку, встановленого ч.1 ст.148 КЗпП України. В межах місячного строку є лише дата 25 листопада 2022, з приводу чого вона зазначала про воєнний стан у державі і напередодні була масована атака на енергетичні інфраструктури країни; були знеструмлені міста і села, серед них і місто Рівне, та, як наслідок, погане курсування громадського транспорту, тому тривале очікування транспорту призвело до того, що вона запізнилася на 15 хвилин. 
Зауважує, що дисциплінарним проступком визнається невиконання трудових обов`язків, тоді як жодних скарг, претензій чи зауважень, пов`язаних з виконанням нею посадових обов`язків, не надходило. При цьому жодних дисциплінарних проступків вона не вчиняла, оспорюваний наказ суперечать нормам чинного законодавства.
Просила скасувати наказ роботодавця від 23 грудня 2022 року №1 "Про оголошення догани" та стягнути судові витрати.
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 21 серпня 2023 року позов задоволено.
Визнано незаконним і скасовано наказ ПП "Рівнетеплосервіс" від 23 грудня 2022 року №1 "Про оголошення догани" ОСОБА_1 .
Стягнуто із ПП "Рівнетеплосервіс" на користь ОСОБА_1 1 073, 60 гривень судового збору. 
У поданій апеляційній скарзі підприємство, вважаючи оскаржуване рішення незаконним і необґрунтованим, що полягало у невідповідності висновків суду обставинам справи та порушенні норм процесуального права, що призвело до хибного вирішення справи, просить його скасувати повністю та відмовити ОСОБА_1 у позові.
Обґрунтовуючи її, зазначалося про неправильне встановлення судом підстави позову та предмета доказування у справі. При цьому було надано перевагу доводам однієї сторони над доводами іншої сторони без мотивування такого рішення, а також зроблено взаємовиключні висновки за наслідками оцінки доказів до тих самих обставин, чим порушено принцип правової визначеності.
Вважає, що, перевіряючи обставини з приводу відсутності запізнення позивача 11 листопада 2022 року, суд встановив, що згідно з Табелем обліку використання робочого часу за листопад 2022 року тривалість робочого дня ОСОБА_1 за 11 листопада 2022 року складає 08 год. 15 хв., 11 листопада 2022 року – 07 год. 00 хв., 15 листопада 2022 року – 08 год. 15 хв., 22 листопада 2022 року – 08 год. 15 хв., 25 листопада 2022 року – 07 год. 00 хв. Натомість роботодавцем у Акті №1 вказано, що 11 листопада 2022 року позивач залишила робоче місце о 16 год. 01 хв., тобто на 59 хв. раніше, тоді як ОСОБА_1 зазначалося, що робочий день тривав до 16 год. 00 хв. Тобто відсутність правил внутрішнього трудового розпорядку не є перешкодою для висновку суду про відсутність порушення. При цьому Табель робочого часу є належним і допустимим доказом відсутності порушення позивачем 11 листопада 2022 року трудового розпорядку.
Отже, висновки суду з оцінки Табеля обліку робочого часу для встановлення факту дотримання позивачем внутрішнього трудового розпорядку з огляду на її доводи та порушення внутрішнього трудового розпорядку підприємства в зв`язку з доводами відповідача є взаємовиключними.
Також суд не надав оцінки доводам ПП "Рівнетеплосервіс" про те, що ОСОБА_1 не оспорює факту порушення трудового розпорядку підприємства 10, 15, 22 і 25 листопада 2022 року, тоді як вважає, що запізнення викликано поважними причинами. Тому обставини цих порушень не є підставою позову і предметом доказування у справі, а висновки про неможливість встановити ці обставини зроблено з недодержанням вимог ст. 82 ЦПК України.
Щодо оцінки судом оспорюваного наказу, то відсутність у цьому наказі відомостей про порушення не відповідає дійсності, а суд не наводить жодного нормативного обґрунтування порушень при складанні такого документа. Тобто висновки суду з цього приводу зроблено на припущеннях. При цьому суд допускає, що висновок, покладений в основу рішення про відсутність порушення, не має значення для правильного вирішення спору, оскільки тяжкість, негативні наслідки для роботодавця та інших осіб, спричинена шкода, застосовані санкції за виявлене порушення не встановлені.
Тому вважає, що скасування оспорюваного наказу на підставі висновку про відсутність наведених обставин суперечить конструкції правового регулювання виявленого порушення.
У поданому відзиві ОСОБА_1 , вважаючи оскаржуване рішення законним і обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги.
Як з`ясовано судом, позивач з 19 жовтня 2020 року працювала на посаді юрисконсульта ПП «Рівнетеплосервіс», що сторонами визнається і не заперечується.
З Акту №1 про запізнення на роботу від 22 грудня 2022 року, підписаного директором підприємства Білокур Д.О. і директором з безпеки ОСОБА_2 , видно, що в ході службового розслідування трудової дисципліни ОСОБА_1 за листопад 2022 року виявлено порушення трудової дисципліни, а саме "Запізнилася на роботу та ранній вихід: 10 листопада 2022 року прийшли 11 год. 01 хв. запізнення 3 год 1 хв.; 11 листопада 2022 року покинули 16год. 01 хв. раніше покинули робоче місце на 59 хв; 15 листопада 2022 року прийшли 09 год. 57 хв. запізнення 01 год 57 хв; 22 листопада 2022 року покинули 16 год. 40 хв. покинули робоче місце на 20 хв; 25 листопада 2022 року прийшли 08 год. 15 хв. запізнення 15 хв. Запропоновано надати письмові пояснення до 22 грудня 2022 року". Повідомлення ОСОБА_1 отримано 22 грудня 2022 року (а.с.7).
Встановлено, що 22 грудня 2022 року позивач надала письмові пояснення директору ПП «Рівнетеплосервіс». Вказувала, що детально пригадати обставини по кожному з вказаних днів вона не може, оскільки минув один місяць. В будь-якому випадку, де зафіксована її відсутність, було лише за погодженням та згодою директора підприємства, і лише з питань або здоров`я або виробничих питань. Зауважувала, що 11 листопада 2022 року згідно з нормативним робочим часом для всіх працівників трудового колективу тривалість до 16 год. 00 хв., тому в цей день порушень не було. Жодного разу не притягувалася до відповідальності за порушення трудової дисципліни, адже дотримувалась її та трудового законодавства відповідно до своїх життєвих пріоритетів (а.с.8)
23 грудня 2022 року наказом роботодавця № 1 "Про оголошення догани" в зв`язку з порушенням трудової дисципліни внаслідок запізнення на роботу, на підставі ст.147 КЗпП України, пункту 26 Правил внутрішнього трудового розпорядку, оголошено ОСОБА_1 догану за порушення трудової дисципліни. Як підстави зазначені: Акт про запізнення на роботу від 22.12.2022 №1, повідомлення про надання письмових пояснень від 22.12.2022, пояснююча від директора ПП "Рівнетеплосервіс" від 23.12.2022. (а.с.9)
Вважаючи, що даним наказом порушено її права на працю, у березні 2023 року в суд звернулася ОСОБА_1 з позовом до ПП "Рівнетеплосервіс" про визнання незаконним і скасування наказу від 23 грудня 2022 року №1 "Про оголошення догани".
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із доведеності та обґрунтованості вимог позивача, оскільки оспорюваний наказ не містить повної і вичерпної інформації щодо обставин вчинення правопорушення, дати його скоєння, яка його тяжкість, які негативні наслідки потягнуло це для роботодавця та інших осіб, чи була внаслідок цього спричинена шкода та її розмір, застосовані певні санкції.
Відсутність таких відомостей унеможливлює з`ясування всіх складових дисциплінарного проступку, а саме дій (бездіяльності) працівника; порушення або неналежного виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вину працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків, а також врахувати інші обставини, що мають значення.
З такими висновками погоджується і колегія суддів.
Норми статей 3, 139, 147, 149 КЗпП України вказують, що трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю.
Працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.
За порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.
До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.
Тому суд попередньої інстанції правильно послався на те, що в наказі про накладення дисциплінарного стягнення обов`язково має бути зазначено, в чому полягає порушення трудової дисципліни, тобто має бути вказівка на фактичні обставини, які стали підставою для застосування дисциплінарного стягнення.
Зі змісту оспорюваного наказу вбачається, що догану ОСОБА_1 оголошено за порушення трудової дисципліни через запізнення на роботу, однак не вказано дати вчинення порушення, окрім посилання на невиконання вимог ст. 147 КЗпП України та пункту 26 Правил внутрішнього трудового розпорядку. Така прогалина, що допущена у наказі, не може бути підтверджена Актом про запізнення на роботу від 22 грудня 2022 року №1, повідомленням про надання письмових пояснень від 22 грудня 2022 року та пояснюючою від директора ПП «Рівнетеплосервіс» від 23 грудня 2022 року.
При цьому для застосування дисциплінарного стягнення власнику або уповноваженому ним органу необхідно встановити наявність всіх елементів складу дисциплінарного проступку: об`єкта, суб`єкта, об`єктивної сторони, суб`єктивної сторони, а також врахувати інші обставини, що мають значення (ступінь тяжкості, наявність шкоди, особу працівника, тощо). Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі № 359/3507/17 та від 11 квітня 2018 року у справі №804/8092/16.
За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Наказом директора від 23 грудня 2022 року №1 «Про оголошення догани» ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення трудової дисципліни внаслідок запізнення на роботу, на підставі ст. 147 КЗпП України, пункту 26 Правил внутрішнього трудового розпорядку. 
Між тим, роботодавцем суду не було надано Правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства.
Згідно з Табелем обліку використання робочого часу за листопад 2022 року тривалість робочого дня юрисконсульта ОСОБА_1 у дні, зазначені в Акті №1, становить: 10 листопада 2022 року – 08 год. 15 хв.; 11 листопада 2022 року – 07 год. 00 хв.; 15 листопада 2022 року – 08 год. 15 хв.; 22 листопада 2022 року – 08 год. 15 хв.; 25 листопада 2022 року – 07 год. 00 хв. (а.с.51-53).
       При цьому роботодавцем в порушення трудової дисципліни ОСОБА_1 в Акті №1, який є підставою для видачі оспорюваного наказу, вказується, що 11 листопада 2022 року позивач залишила робоче місце о 16 год. 01 хв., тобто на 59 хв. раніше. В своїх поясненнях вона зазначає що 11 листопада 2022 року робочий день триває до 16 год. 00 хв., а тому жодних порушень нею допущено не було.
Правовим висновком, що зроблений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 червня 2018 року у справі № 664/2820/15-ц (провадження № 61-19602св18), стверджується, що ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків.
Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Отже, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 572/1644/17-ц (провадження № 61-42575св18) вказується, що порушенням трудової дисципліни визнається невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків, тобто для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності.
Суд попередньої інстанції, висновуючи про ненадання роботодавцем доказів порушення позивачем Правил внутрішнього трудового розпорядку, виходив з того, що оспорюваний наказ щодо ОСОБА_1 не містить повних і вичерпних відомостей, які саме порушення трудової дисципліни вчинено позивачем, адже не свідчить про конкретність обставин їх скоєння. При цьому не встановлено, яка тяжкість, негативні наслідки потягнуло це для роботодавця та інших осіб, чи була внаслідок цього спричинена шкода та її розмір, застосовані певні санкції.
Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.
Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Повно і правильно з`ясувавши обставини справи та встановивши, що при вирішенні спірних правовідносин до застосування підлягають норми матеріального права, на застосуванні яких наполягала позивач, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов, визнавши незаконним і скасувавши наказ ПП "Рівнетеплосервіс" від 23 грудня 2022 року №1 "Про оголошення догани". 
Щодо доводів апеляційної скарги про надання судом переваги при оцінці доказів на користь позивача, то вони є помилковими і апеляційний суд з ними погодитися не може.
Так, за правилами трудового законодавства, працівник вважається невинуватим доти, доки роботодавець не доведе, що він винен у невиконанні чи неналежному виконанні прийнятих на себе обов`язків. Презумпція невинуватості викликана тим, що працівник виконує свою роботу за договором з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а роботодавець зобов`язаний забезпечувати йому умови праці, необхідні для виконання, тоді як останній зобов`язаний своєчасно і точно їх виконувати. 
Щоби поставити працівнику у вину невиконання чи неналежне виконання взятих на себе обов`язків і притягнути його до відповідальності, роботодавець повинен довести, що воно мало місце не внаслідок його неналежного керівництва і забезпечення необхідних умов праці, а через вину працівника. Презумпція невинуватості є заходом захисту трудового правовідношення, прав працівника від суб`єктивної оцінки його дій, поведінки з боку роботодавця і безпідставного притягнення його до дисциплінарної відповідальності.
Необґрунтованими є посилання підприємства на недодержання судом норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, виходячи з такого.
Відповідно до абз. другого ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Однак будь-яких фактів про процесуально-правові порушення, що потягли би помилкове розв`язання цивільно-правового спору, заявник не надав, а апеляційним судом здобуто не було.
При цьому встановлено й відсутність обставин, які свідчили би про обов`язкове скасування судового рішення внаслідок існування підстав, передбачених ч. 3 ст. 376 ЦПК України.
З приводу аргументів заявника про невідповідність висновків суду обставинам справи, то вони спростовуються їх правильністю та повнотою.
Решта доводів апеляційної скарги є необґрунтованими і тому колегією суддів відхиляються.
Приходячи до переконання про залишення апеляційної скарги без задоволення, також беруться до уваги положення практики Європейського суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (пункт 32 рішення від 27 вересня 2001 року у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії").
Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення у справах "Бюрг та інші проти Франції", "Гору проти Греції").
Перегляд судового рішення у суді апеляційної інстанції забезпечує виконання головного завдання appelatio – дати новим судовим розглядом додаткову гарантію справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист. Ця гарантія полягає в тому, що сам факт другого розгляду дозволяє уникнути помилки, що могла виникнути при першому розгляді. Апеляція, по суті, є надання новим судовим розглядом додаткової гарантії справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист. 
Підставою для залишення оскаржуваного рішення без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при його ухваленні.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Рівнетеплосервіс" залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 21 серпня 2023 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено: 28.11.2023

Головуючий:                                                        С.В. Хилевич

Судді:                                                                        Н.М.Ковальчук

                                                                       С.В.Боймиструк