ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2023 року 
м. Київ

cправа №  910/3140/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Губенко Н. М. - головуючий, Кондратова І. Д., Студенець В. І.,

за участю секретаря судового засідання - Долгополової Ю. А.,

представників учасників справи:
позивача - Лупейко О. В.,
відповідача 1 - Агапов О. О.,
відповідача 2 - не з`явився,
відповідача 3 - не з`явився,
відповідача 4 - не з`явився,
відповідача 5 - не з`явився,
відповідача 6 - не з`явився,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу  ОСОБА_1 

на ухвалу Господарського суду міста Києва
у складі судді Морозова С. М.
від 28.02.2023 та
на постанову Північного апеляційного господарського суду 
у складі колегії суддів: Демидова А. М., Владимиренко С. В., Ходаківська І. П.
від 25.07.2023

за позовом ОСОБА_1  
до Товариства з обмеженою відповідальністю "АЗС-Сервіс", ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Державного реєстратора відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації Сотнікової Тетяни Олександрівни, Державного реєстратора відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації Шубіної Тетяни Яківни
про визнання права власності на корпоративну частку, визнання неправомірними та скасування реєстраційних дій, скасування реєстраційних записів, зобов`язання вчинити певні дії,
1. Історія справи
ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про визнання права власності на корпоративну частку у розмірі 19, 8%, що становить 29 800,00 грн у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "АЗС-Сервіс". Просив визнати неправомірною та скасувати здійснену державним реєстратором відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації Сотніковою Тетяною Олександрівною 21.12.2018 реєстраційну дію на підставі акту приймання-передачі часток у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "АЗС-Сервіс" від 18.12.2018 із скасуванням здійсненого 21.12.2018 запису у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, громадських формувань за № 107010700160224880 та здійснену державним реєстратором відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, громадських формувань Печерської районної у місті Києві державної адміністрації Шубіною Тетяною Яківною 22.12.2018 реєстраційну дію на підставі акту приймання-передачі часток у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "АЗС-Сервіс" від 21.12.2018 із скасуванням здійсненого 22.12.2018 запису у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, громадських формувань за № 107010700160224880. Також просив зобов`язати державних реєстраторів відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, громадських формувань Печерської районної у місті Києві державної адміністрації внести зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, громадських формувань із здійсненням запису про відновлення ОСОБА_1 у статусі учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "АЗС-Сервіс" з корпоративною часткою у статутному капіталі у розмірі 19, 8 %, що становить 29 800, 00 грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.12.2019, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.01.2021, у задоволенні позову відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 30.06.2021 скасовано рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.01.2021 у справі за № 910/3140/19, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.
При цьому у постанові Верховного Суду зазначено, що  при новому розгляді суду необхідно належним чином дослідити наявні в матеріалах справи докази відповідно до вимог статті 86 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "АЗС-Сервіс" від 16.07.2018, акти приймання -передачі від 16.07.2018 та від 18.12.2018, вирішити питання щодо призначення у справі відповідної експертизи з метою з`ясування справжності підпису позивача на акті приймання-передачі від 18.12.2018. Належним чином встановити укладення чи неукладення між позивачем і відповідачем -2 договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "АЗС-Сервіс" від 18.12.2018. На підставі належних і допустимих доказів встановити чи є позивач власником частки Товариства з обмеженою відповідальністю "АЗС-Сервіс" у розмірі 19,8 %, вартістю 29 800,00 грн та з урахуванням висновків, викладених у постановах від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17, від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц, 12.03.2019 у справі № 911/3594/17 і в залежності від встановленого, відповідно до чинного законодавства вирішити спір з належним обґрунтуванням мотивів та підстав такого вирішення у судовому рішенні. 
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.07.2021 прийнято справу №910/3140/19 до свого провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 05.10.2021    о 10:30.
Ухвалою від 05.10.2021 Господарський суд міста Києва викликав відповідачів у підготовче засідання на 16.11.2021 об 11:15.
Ухвалою від 16.11.2021 Господарський суд міста Києва викликав відповідачів 2-6 у підготовче засідання на 18.01.2022 об 11:30.
Ухвалою від 18.01.2022    Господарський суд міста Києва призначив у справі комплексну почеркознавчу та технічну експертизи, проведення яких доручено експертам Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України, поставивши перед експертами наступні питання: « 1.1.    Чи виконано підпис від імені ОСОБА_1 в Акті приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ "АЗС-Сервіс" від 18 грудня 2018 року власноручно ОСОБА_1 або іншою особою? 1.2.    Чи виконано підпис ОСОБА_5 в Акті приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ "АЗС-Сервіс" від 18 грудня 2018 року власноручно ОСОБА_5 або іншою особою? 1.3. Чи виконано підпис від імені ОСОБА_2 в Акті приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ "АЗС-Сервіс" від 18 грудня 2018 року власноручно ОСОБА_2 або іншою особою? 1.4. Чи відповідає нормативним стандартам печатка від імені нотаріуса ОСОБА_6 , якою проставлено відтиск на Акті приймання-передачі частки у статутному капіталі ТОВ "АЗС-Сервіс" від 18 грудня 2018 року? 1.5. Чи виконано підпис від імені ОСОБА_2 в Акті приймання- передачі частки у статутному капіталі ТОВ "АЗС-Сервіс" від 21 рудня 2018 року власноручно ОСОБА_2 або іншою особою?   1.6. Чи виконано підпис від імені ОСОБА_3 в Акті приймання- передачі частки у статутному капіталі ТОВ "АЗС-Сервіс" від 21 рудня 2018 року власноручно ОСОБА_3 або іншою особою? 1.7. Чи виконано підпис від імені ОСОБА_4 в Акті приймання- передачі частки у статутному капіталі ТОВ "АЗС-Сервіс" від 21 рудня 2018 року власноручно ОСОБА_4 або іншою особою?».    Провадження у справі №910/3140/19 на час проведення судової експертизи та отримання висновку експерта зупинив.                                
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.06.2022 поновлено провадження у справі №910/3140/19. Зобов`язано ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 надати до суду: - оригінали вільних зразків власних підписів за 2017-2018 роки, в кількості 5-10 шт, за кожний рік, кожної особи.  Зобов`язано ОСОБА_1 надати до суду: - оригінали вільних зразків підписів ОСОБА_5 за 2017-2018 роки, в кількості 5-10 шт, за кожний рік. Зупинено провадження у справі № 910/3140/19 на час проведення судової експертизи.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.09.2022 поновлено провадження у справі №910/3140/19. Підготовче засідання у справі призначено на    08.11.2022 об 11:45. Запропоновано сторонам у строк до п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали подати до суду    письмові пояснення щодо невиконання вимог експерта.
Ухвалою від 15.11.2022 Господарський суд міста Києва викликав позивача та відповідачів у підготовче засідання на 17.01.2023 о 10:15.

Ухвалою від 17.01.2023  Господарський суд міста Києва викликав позивача та відповідачів у підготовче засідання на 28.02.2023 о 10:30.

2. Короткий зміст ухвали суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.02.2023 позов ОСОБА_1 у справі №910/3140/19 залишено без розгляду на підставі пункту 4 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України.
Ухвала місцевого господарського суду мотивована тим, що оскільки позивач повторно не забезпечив свою особисту явку або явку свого представника в підготовче засідання, а також з огляду на те, що у даній справі не було проведено комплексну почеркознавчу та технічну експертизи (про необхідність призначення яких було вказано у постанові Верховного Суду від 30.06.2021) у зв`язку з невиконанням позивачем вимог ухвали суду від 10.06.2022 в частині надання оригіналів вільних зразків підписів ОСОБА_5 за 2017-2018 роки, в кількості 5-10 шт, за кожний рік, суд дійшов висновку, що подальший розгляд справи є неможливим. 
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.07.2023 ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.02.2023 у справі № 910/3140/19 залишено без змін.
Постанова апеляційного господарського суду мотивована тим, що:
- процесуальні документи судом першої інстанції позивачу надсилалися на адресу: АДРЕСА_1 , яка зазначена як у позовній заяві, так і незмінно зазначалася в усіх інших заявах позивача з процесуальних питань. Ця ж адреса вказана позивачем і в апеляційній скарзі на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.02.2023 у даній справі. Будь-яких інших адрес або про зміну місця свого перебування позивач суду не повідомляв, а також не подавав клопотань про надсилання кореспонденції на адресу його представника. Тому, враховуючи приписи частини 1 статті 41 та частин 1, 2 статті 120 Господарського процесуального кодексу України, надсилання саме позивачу кореспонденції на його єдину відому суду адресу апеляційний господарський суд визнає належним;
- суд першої інстанції повідомляв позивача про дату та час призначення судових засідань у справі № 910/3140/19, зокрема, на 17.01.2023 та 28.02.2023, належним чином. При цьому, в ухвалах від 15.11.2022 та 17.01.2023 явку усіх сторін суд визнав обов`язковою;
- суд звертає увагу, що копія ухвали суду першої інстанції від 19.07.2021 про призначення підготовчого засідання на 05.10.2021 була надіслана на адресу позивача і не надсилались його представнику, який, однак, взяв участь у судовому засіданні 05.10.2021;
- позовна заява була подана ОСОБА_1 , останній був безумовно обізнаний про свою ініціативу звернення до суду, а відтак мав проявити зацікавленість у розгляді своєї позовної заяви;
- у зв`язку з невиконанням сторонами, зокрема, і позивачем, вимог ухвали Господарського суду міста Києва від 10.06.2022 про надання суду оригіналів вільних зразків підписів для надання їх на дослідження в Український науково-дослідний інститут спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України для проведення комплексної почеркознавчої та технічної експертиз, стало неможливим проведення дослідження та встановлення, чи справжнім є підпис позивача на правочині, яким він начебто повернув спірну частку у статутному капіталі Товариства назад у власність ОСОБА_2 , що має суттєве значення для правильного вирішення спору у цій справі;
- зважаючи на те, що позивач належним чином повідомлявся про всі судові засідання, проте причини неявки в останні два судових засідання ні позивач особисто, ні його представник суду не повідомили, заяв або клопотань про розгляд справи за відсутності позивача або про відкладення розгляду справи до суду також не подавали, вимог щодо надання вільних зразків підписів позивач не виконав, що унеможливило встановлення однієї з суттєвих обставин справи (справжність підпису позивача на правочині, дійсність якого він заперечує), апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для залишення позову у справі № 910/3140/19 без розгляду.
3. Короткий зміст вимог касаційної скарги. Узагальнені доводи касаційної скарги. Доводи інших учасників справи
У касаційній скарзі скаржник просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.02.2023 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.07.2023 та передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Касаційна скарга обґрунтована тим, що судами попередніх інстанцій порушено положення статей 56 та 120 Господарського процесуального кодексу України, оскільки, на думку скаржника, представнику позивача обов`язково повинні були надсилатися повідомлення про дату, час і місце судового засідання.
4. Позиція Верховного Суду
Відповідно до частин 1-4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно зі статтею 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно із частиною 1 статті 41 Господарського процесуального кодексу України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи.
Пунктом 2 частини 1 статті 42 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники справи мають право, зокрема, брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом.
Відповідно до частини 1 статті 45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.
Згідно зі статтею 46 Господарського процесуального кодексу України сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, сторони (позивачі та відповідачі) також мають ще коло прав і обов`язків, передбачених статтею 46 Господарського процесуального кодексу України.
Одним із прав, які надаються учасникам справи, є право брати участь в судовому засіданні, якщо інше не визначено законом (пункт 2 частини 1 статті 42 Господарського процесуального кодексу України). Однак, це право не є абсолютним, оскільки учасники зобов`язані з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою (пункт 3 частини 2 статті 42 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до частини 2 статті 120 Господарського процесуального кодексу України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.
Крім того, за змістом частини третьої статті 196 Господарського процесуального кодексу України учасник справи може відмовитися від свого права брати участь в судовому засіданні, заявивши клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Отже, учасник справи має право:
а) брати участь в судових засіданнях (особисто або через представника);
б) не брати участі в судових засіданнях, подавши клопотання про розгляд справи за його відсутності, крім випадків, коли суд визнав явку учасника обов`язковою.
Аналіз зазначених норм процесуального права свідчить про те, що учасник справи не може відмовитися від свого права на участь в судових засіданнях за принципом мовчання, його волевиявлення щодо цього має бути формалізовано.
Частиною 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.
Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень (частина 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України (в редакції чинній на момент прийняття оскаржуваної ухвали суду першої інстанції) днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Виходячи зі змісту статей 120, 242 Господарського процесуального кодексу України, пунктів 11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною (наявність такої адреси в ЄДР прирівнюється до повідомлення такої адреси стороною), і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі. Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 17.11.2021 у справі №908/1724/19, від 14.08.2020 у справі №904/2584/19, від 13.01.2020 у справі №910/22873/17, від 22.03.2023 у справі №905/1397/21.
Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постановах Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б, від 21.01.2021 у справі №910/16249/19, від 19.05.2021 у справі №910/16033/20, від 20.07.2021 у справі №916/1178/20, від 22.03.2023 у справі №905/1397/21, від 30.08.2023 у справі №910/10477/22).
Як вбачається із матеріалів справи, у позовній заяві та в усіх інших заявах з процесуальних питань позивач зазначав адресу свого місця проживання: АДРЕСА_1 . Таку ж адресу позивач зазначив в апеляційній та касаційній скаргах.
Будь-яких інших адрес або про зміну місця свого перебування позивач суду не повідомляв, а також не подавав клопотань про надсилання кореспонденції на адресу його представника. 
Натомість позивач у касаційній скарзі зазначив, що він не проживає за адресою, яку він зазначив у позовній заяві та в апеляційній та касаційній скаргах.
Процесуальні документи судом першої інстанції позивачу надсилалися на адресу: вул. Вереснева, 18/20, кв. 133, м. Київ, 02099 (повідомлену позивачем). 
Зокрема, на зазначену адресу суд першої інстанції направляв ухвалу від 15.11.2022    про виклик позивача у підготовче засідання на 17.01.2023 о 10:15 та ухвалу від 17.01.2023     про виклик позивача у підготовче засідання на 28.02.2023 о 10:30, які повернулись до суду за закінченням терміну зберігання.
Також необхідно зазначити, що за змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.
Позивачу беззаперечно відомо про існування ініційованого ним позовного провадження та відповідно саме позивач, який на розгляд суду поставив питання про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу, повинен цікавитися станом розгляду його позовної заяви (такий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 04.05.2023 у справі № 910/12087/21).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008 вказано, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті власних інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04.10.2001 у справі "Тойшлер проти Германії" (Тeuschler v. Germany)). 
Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Аліментарія  Сандерс С. А. проти Іспанії" від 07.07.1989).
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, однак ні позивач, ні його повноважний представник у судові засідання 17.01.2023, 28.02.2023 не з`явився. 
Згідно з частиною 4 статті 202 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.
Пунктом 4 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.
Системний аналіз змісту частини 4 статті 202 та пункту 4 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України свідчить про те, що процесуальним наслідком неявки позивача в судове засідання є залишення позову без розгляду.
Обов`язковими умовами для застосування, передбачених частиною 4 статті 202, пунктом 4 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України, процесуальних наслідків неявки позивача у судове засідання є одночасно його належне повідомлення про час і місце судового засідання та відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності.
Отже, правом на залишення позову без розгляду суд наділений у разі неявки належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
У разі відсутності у позивача наміру брати участь у судовому засіданні, нормами статей 202, 226 Господарського процесуального кодексу України передбачено подання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності. Тобто право позивача як особи, яка подала позов та зацікавлена в його розгляді, не бути присутнім у судовому засіданні кореспондується з його обов`язком подати до суду відповідну заяву про розгляд справи за його відсутності.
Крім того положення частини 4 статті 202 та пункту 4 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України не пов`язують залишення позовної заяви без розгляду з необхідністю надання судом оцінки можливості вирішення спору за відсутності представника позивача, який не з`явився на виклик суду, не повідомив про причини неявки, будучи належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду. Однак, наведене не стосується випадків, коли позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору. Тобто оцінка можливості вирішення спору по суті за відсутності представника позивача має обов`язково надаватись судами у разі, якщо позивач не з`явився на виклик суду, але звернувся із заявою про розгляд справи за його відсутності.
Такі висновки викладено Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 17.03.2023 у справі №910/17906/21.
Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 18.11.2022 у справі №905/458/21 зазначив, що норми, закріплені у частині 4 статті 202 та у пункті 4 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України, за методом правового регулювання є імперативними, що означає те, що відповідно до цих норм процесуального права у разі неявки позивача в судове засідання за умови, що він був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, не повідомив суд про причини його неявки та не надав суду заяви про розгляд справи за його відсутності, суд має імперативний процесуальний обов`язок залишити позов без розгляду.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач про причини неявки у судові засідання 17.01.2023, 28.02.2023 господарський суд не повідомив, клопотання про розгляд справи без його участі до господарського суду не подав.
З урахуванням викладеного у цій постанові та за встановлених судами попередніх інстанцій обставин (нез`явлення позивача в судові засідання, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового розгляду; не повідомлення позивачем про причини неявки; не подання суду заяви про розгляд справи за відсутності позивача), Верховний Суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про наявність усіх обов`язкових умов (обставин) для застосування, передбачених частиною 4 статті 202 та пунктом 4 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України, процесуальних наслідків неявки позивача у судове засідання, а саме залишення позову без розгляду.
Разом з тим, Суд відхиляє доводи касаційної скарги про те, що судами попередніх інстанцій порушено положення статей 56 та 120 Господарського процесуального кодексу України, оскільки, на думку скаржника, представнику позивача обов`язково повинні були надсилатися повідомлення про дату, час і місце судового засідання, з огляду на таке.
За змістом положень частин 1, 2 статті 120 Господарського процесуального кодексу України суд повідомляє про дату, час і місце судового засідання учасників справи, якими, відповідно до статей 41, 45 Господарського процесуального кодексу України, є сторони (позивач і відповідач) та треті особи, натомість представники сторін, відповідно до    Глави 4 Господарського процесуального кодексу України, є учасниками судового процесу, до яких відноситься більш широке коло осіб.
Господарський процесуальний кодекс України не містить імперативного обов`язку суду надсилати представникам учасників справи повідомлення про дату, час і місце судового засідання у паперовому вигляді.
Водночас, частиною 5 статті 6 Господарського процесуального кодексу України (в редакції чинній до 18.10.2023) передбачено, що суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Відповідно до частини 6 статті 6 Господарського процесуального кодексу України (в редакції чинній до 18.10.2023) адвокати реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в обов`язковому порядку.
У газеті «Голос України» від 04 вересня 2021 року № 168 (7668) Вища рада правосуддя оприлюднила оголошення про початок функціонування трьох таких підсистеми (модулів) ЄСІТС: «Електронний кабінет»; «Електронний суд»; підсистема відеоконференцзв`язку.
Пункт 110 розділу    V «Перехідні положення»    Положення про    ЄСІТС визначає, що підсистеми (модулі) ЄСІТС, зазначені в    розділі III    цього Положення, починають функціонувати через 30 днів із дня опублікування Вищою радою правосуддя в газеті «Голос України» та на вебпорталі судової влади України оголошення про створення та забезпечення функціонування відповідної підсистеми (модуля).
Отже, з 05 жовтня 2021 року почали функціонувати підсистеми (модулі) ЄСІТС: «Електронний кабінет», «Електронний Суд», підсистема відеоконференцзв`язку.
Таким чином, представник позивача - адвокат, за умови виконання обов`язку щодо реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі та повідомлення суду про наявність офіційної електронної адреси, з 05.10.2021 міг отримувати судові рішення у даній справі, в тому числі  про дату, час і місце судового засідання, на його офіційну електронну адресу. 
Матеріали даної справи не містять відомостей про те, що представник позивача - адвокат Лупейко О. В. зареєстрував офіційну електронну адресу в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі та повідомив суд про наявність у нього офіційної електронної адреси.
Як вже було зазначено вище, не містять матеріали даної справи й клопотання позивача про надсилання кореспонденції на адресу його представника.
З огляду на викладене, доводи скаржника про порушення судами положень статей 56 та 120 Господарського процесуального кодексу України не знайшли свого підтвердження.
5. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини 3   статті 304 Господарського процесуального кодексу України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.
Пунктом 1 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення.
Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (стаття 309 Господарського процесуального кодексу України).
З огляду на наведене Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції без змін через відсутність передбачених процесуальним законом підстав для їх скасування.
6. Судові витрати
Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на скаржника. 
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.02.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.07.2023  у справі  № 910/3140/19 залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                         Н. М. Губенко

Судді                                                                                                     І. Д. Кондратова

                                                                                                              В. І. Студенець