ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(додаткова)
 
15 листопада 2023 року 
м. Київ
 
справа № 216/23/15-ц
провадження № 61-8113св21 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Олійник А. С. (суддя-доповідач), 
суддів: Білоконь О. В. Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О., Ступак О. В., 
 
учасники справи:
позивач (відповідач за зустрічним позовом) - Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»,
відповідач (позивач за зустрічним позовом) -  ОСОБА_1 , 
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження заяву Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про ухвалення додаткового рішення у справі за первісним позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та зустрічним позовом  ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», про визнання недійсними договору іпотечного кредиту та договору іпотеки,
 
ВСТАНОВИВ:
У січні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Ощадбанк»), правонаступником якого є Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - АТ «Ощадбанк»),  звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.
У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Ощадбанк» про визнання недійсними договору іпотечного кредиту                             від 05 вересня 2008 року № 797 та договору іпотеки.
Суди переглядали справу неодноразово. 
Рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 вересня 2015 року, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2015 року, первісний позов задоволено. Звернено стягнення на предмет іпотеки згідно з договором іпотеки від 05 вересня 2008 року на нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру, загальною площею 63,90 кв. м, житловою площею                         37,7 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_1 ,в рахунок погашення заборгованості за договором про іпотечний кредит від 05 вересня 2008 року № 797 в сумі 59 753,47 дол. США, з яких: строкова заборгованість за кредитом -                                    37 533,47 дол. США, простроча заборгованість за кредитом - 3 652,58 дол. США, прострочена заборгованість за відсотками - 2 682,47 дол. США, пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 12 950,27 дол. США, пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 2 677,32 дол. США, три проценти річних за несвоєчасну сплату процентів - 212,88 дол. США, три проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу - 44,48 дол. США. Визначено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу банком як іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві в порядку статті 38 Закону за початковою ціною, яка встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Надано банку у порядку статті 34 Закону право на подання та отримання в будь-яких установах, підприємствах, організаціях, а також у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрації права власності на нерухоме майно та нотаріусів, будь-яких документів (їх копій, дублікатів, витягів з державних реєстрів, довідок), необхідних для продажу спірного нерухомого майна. На період реалізації предмета іпотеки передати його в управління банку згідно зі статтею 34 Закону України «Про іпотеку». 
У зустрічному позові відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 листопада 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 січня 2017 рокувиправлено описку в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 листопада 2016 року, а саме замість помилково зазначеного: «ухвала апеляційного суду Миколаївської області від 01 грудня 2015 року» зазначено правильно: «ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2015 року».
Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 листопада 2020 року у первісному позові відмовлено. Зустрічний позов задоволено. Визнано недійсним з моменту укладення договір про іпотечний кредит від 05 вересня 2008 року № 797, укладений між ОСОБА_1 та банком. Визнано недійсним з моменту укладення договір іпотеки від 05 вересня 2008 року, укладений між ОСОБА_1 та банком, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Колесниковою Н. Л., реєстраційний № 5238.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 13 квітня 2021 року апеляційну скаргу АТ «Ощадбанк» задоволено частково. Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 листопада 2020 року скасовано, ухвалено нове рішення про відмову у первісному та зустрічному позовах.
Постановою Верховного Суду від 21 червня 2023 року касаційну скаргу АТ «Ощадбанк»задоволено. Рішення Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу від 10 листопада 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 квітня 2021 року в частині вирішення первісного позовуАТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки скасовано, ухвалено нове рішення про задоволення позову.
У рахунок погашення заборгованості  ОСОБА_1 перед АТ «Ощадбанк»за договором про іпотечний кредит № 797 у розмірі 59 753,47 дол. США звернути стягнення на предмет іпотеки згідно з іпотечним договором від 05 вересня 2008 року на нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру загальною площею 63,90 кв. м, житловою площею 37,7 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить  ОСОБА_1 , шляхом продажу на прилюдних торгах, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», за ціною предмета іпотеки, визначеною при примусовому виконанні рішення суду на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
Зупинено виконання постанови Верховного Суду у частині звернення стягнення на предмет іпотеки на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 , подану адвокатом Мироновим О. А., залишено без задоволення.
Постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 квітня 2021 року в частині вирішення зустрічного позову залишено без змін. 
Короткий зміст заяви 
У липні 2023 року АТ «Ощадбанк» подало до Верховного Суду заявупро ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, просило стягнути з  ОСОБА_1 на його користь судові витрати зі сплати судового збору, зокрема за подання позовної заяви в суді першої інстанції у розмірі 3 654,00 грн, апеляційної скарги - 6 211,80 (5 481,00 +730,80) грн, касаційної скарги - 7 308,00 грн, всього - 17 173,80 грн. 
Позиція Верховного Суду та застосовані норми права
Заява АТ «Ощадбанк» про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат підлагає частковому задоволенню з таких підстав. 
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України у постанові суду касаційної інстанції має бути зазначено про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
Згідно з матеріалами справи під час ухвалення постанови Верховного Суду від 21 червня 2023 року за результатами розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 суд касаційної інтанції не вирішив питання про розподіл судових витрат зі сплати судового збору.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції на час звернення позивача до суду) за подання до суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати.
Згідно зі статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» з 01 січня 2015 року розмір мінімальної заробітної плати становить 1 218,00 грн.
Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції на час подання апеляційної скарги) за подання апеляційної скарги на рішення суду справляється судовий збір в розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги. 
Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції на час подання касаційної скарги) за подання касаційної скарги на рішення суду справляється судовий збір в розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми. 
Оскільки за подання позовної заяви АТ «Ощадбанк» в суді першої інстанції підлягав сплаті судовий збір у розмірі 3 654,00 грн, апеляційної скарги - 5 481,00 грн, касаційної скарги - 7 308,00 грн, загальний розмір судових витрати у вигляді судового збору становить 16 443,00 грн, а не 17 173,80 грн, що відповідає підпунктам 1, 6, 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір».
Враховуючи, що постановою Верховного Суду від 21 червня 2023 року касаційну скаргу АТ «Ощадбанк» задоволено, судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 16 443,00 грн підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ «Ощадбанк» як відшкодування сплаченого судового збору. 
Керуючись статтями 141, 270, 416 ЦПК України, статтею 4 Закону України «Про судовий збір» Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Заяву Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1  на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» судові витрати у розмірі 16 443,00 (шістнадцять тисяч чотириста сорок три) грн 00 коп.
В іншій частині заяви про стягнення судових витрат відмовити.
Додаткова постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                               А. С. Олійник
Судді:                                                                                                           О. В. Білоконь
І. Ю. Гулейков
                                                                                                                       С. О. Погрібний
О. В. Ступак