ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8642/23 Справа № 175/2326/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Заборський В.О. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2023 року        Дніпровський Апеляційний суд у складі:                  головуючого - судді Ткаченко І.Ю.
               суддів        - Барильської А.П., Пищиди М.М.,
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» про стягнення пені, відсотків та інфляційних втрат за прострочення виплати страхового відшкодування
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2023 року, -

В С Т А Н О В И В:

23 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ПрАТ “СК “Євроінс Україна” про стягнення пені у розмірі 19702,50 грн., 3% річних у розмірі 7433,00 грн., суми інфляційних збитків у розмірі 21065,02 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 7000,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.12.2019 року, близько 18-20 год., ОСОБА_2 , не маючи посвідчення на право керування транспортними засобами, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, по вул. Центральній в с.Балівка Дніпровського району Дніпропетровської області, керуючи автомобілем «Daewoo Sens», державний номерний знак НОМЕР_1 , скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_3 , який перетинав проїзну частину вул. Центральної у невстановленому місці зліва на право по ходу руху автомобіля, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 від отриманих травм помер.
Цивільна правова відповідальність водія ОСОБА_2 була застрахована в ПрАТ «СК «Євроінс Україна», згідно полісу ЕР/184934564, який діяв станом на дату спричинення шкоди.
24.01.2020 року відповідачу було подано повідомлення про ДТП та заяви на виплату страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника та заподіяною моральною шкодою з долученням до них документів, що підтверджують факт настання страхового випадку та належний до виплати розмір страхового відшкодування. Заяви на виплату містили необхідну інформацію, що визначена ч. 35.1 ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон України «Про ОСЦПВВНТЗ»), а також до них були додані необхідні документи, визначені ч.35.2 ст.35 Закон України «Про ОСЦПВВНТЗ» для підтвердження кожної із заявлених вимог.
Відповідач повідомив, що заява отримана страховиком 30.01.2020 року, але вимога щодо виплати страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника ОСОБА_1 у розмірі 150228,00 грн. залишилася незадоволеною.
Відповідно до ч.36.2 ст.36 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ», не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування відповідач був зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його або прийняти рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування.
01.04.2020 року минув строк 90 днів, однак ПрАТ «СК «Євроінс Україна» страхове відшкодування, пов`язане із втратою годувальника у розмірі 150228,00 грн. так і не виплатило.
У зв`язку із невиконанням відповідачем свого обов`язку, позивач звернулася до суду з позовом про стягнення страхового відшкодування у розмірі 150228,00 грн.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 01.11.2021 року було скасовано рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23.03.2021 року та позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» страхового відшкодування задоволені у повному обсязі.
24.11.2021 року ПрАТ «СК «Євроінс Україна» виплатила ОСОБА_1 страхове відшкодування.
Так як 90-денний строк на прийняття страховиком рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування сплив 30.03.2020 року, то починаючи з 01.04.2020 року відповідач, на підставі положень ч. 2 ст. 625, ч. 1 ст. 526 ЦК України, п.36.2, п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ», зобов`язаний виплатити: страхове відшкодування заподіяної шкоди з урахуванням індексу інфляції за період з 01.04.2020 року по 24.11.2021 року, що становить 171293,26 грн., з яких 21065,26 грн. є інфляційним збільшенням боргу; пеню в розмірі 19702,50 грн. та 3% річних в розмірі 7433,00 грн., нараховані на суму 150228,00 грн. страхового відшкодування, а загальна сума позовних вимог становить 69266,02 грн. (а.с.1-4).

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» про стягнення пені, відсотків та інфляційних втрат за прострочення виплати страхового відшкодування – відмовлено у повному обсязі (а.с.100-103). 

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове яким позов задовольнити в повному обсязі (а.с.109-110).

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.
Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).
Зважаючи на те, що ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення. 

Судом першої інстанції встановлено, що частиною 4 ст.82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 
Суд, дослідивши постанову колегії суддів Дніпровського апеляційного суду від 01.11.2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» про відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи встановив, що 12.12.2019 року, близько 18-20 год., ОСОБА_2 , не маючи посвідчення на право керування транспортними засобами, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, по вул. Центральній в с.Балівка Дніпровського району Дніпропетровської області, керуючи автомобілем «Daewoo Sens», державний номерний знак НОМЕР_1 , скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_3 , який перетинав проїзну частину вул. Центральної у невстановленому місці зліва на право по ходу руху автомобіля, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 від отриманих травм помер.
Вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 02.03.2020 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Представником ОСОБА_4 , який діяв в інтересах ОСОБА_1 , 22.01.2020 року на адресу ПрАТ «СК «Євроінс Україна» було направлено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду разом із заявою про відшкодування шкоди, пов`язаної із втратою годувальника у розмірі не менше 150228,00 грн. та заявою про виплату страхового відшкодування пов`язаного із заподіянням моральної шкоди у розмірі 50076,00 грн.
Відповідно до відповіді директора департаменту врегулювання збитків ПрАТ «СК «Євроінс Україна» Шевченко В.В., згідно заяви про виплату страхового відшкодування пов`язаного із заподіянням моральної шкоди у розмірі 50076 грн., було прийнято рішення про виплату на рахунок ОСОБА_4 відшкодування у розмірі 50076,00 грн, що сторонами не спростовується. Щодо заяви про відшкодування шкоди пов`язаної із втратою годувальника у розмірі не менше 150228,00 грн. ОСОБА_4 було повідомлено про відмову, оскільки не надано документів підтверджуючих щодо наявності права у ОСОБА_1 на отримання відшкодування у зв`язку із втратою годувальника.
Так відповідно до довідки від 31.07.2020 року, ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Управлінні ПФУ ГУ ПФУ в Дніпропетровській області (Дніпровське приміське об`єднане) і отримує пенсію за віком.
Відповідно до довідки ТОВ «Дніпровський завод спеціальних труб» від 25.09.2020 року ОСОБА_3 працював на посаді волочильника за основним місцем роботи з 02.07.2012 року по 12.12.2019 року.
Згідно відповіді Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 17.01.2020 року наданої на адвокатський запит ОСОБА_4 , відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання, ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 мешкав разом зі своєю матір`ю, яка перебувала на його утримані.
Відповідно до довідки Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпровської області від 19.12.2019 року за адресою: АДРЕСА_1 , окрім померлого ОСОБА_3 зареєстрованими є: ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , що є дочкою позивачки.
Зазначеною постановою колегії суддів Дніпровського апеляційного суду від 01.11.2021 року рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23.03.2021 року скасовано та ухвалено нове яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» задоволені, стягнуто на її користь страхове відшкодування, пов`язане із втратою годувальника у розмірі 150228,00 грн.
24.11.2021 року ПрАТ «СК «Євроінс Україна», на виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 01.11.2021 року було складено Страховий акт та здійснена виплата страхового відшкодування на користь представника ОСОБА_1 , що сторонами не заперечується.
Позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення пені, відсотків та інфляційних втрат за прострочення виплати страхового відшкодування обґрунтувала тим, що після отримання 30.01.2020 року заяви про страхове відшкодування, пов`язане із втратою годувальника у розмірі 150228,00 грн. ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на протязі 90-денного строку визначеного законом своє зобов`язання не виконало, виплатило суму страхового відшкодування лише 24.11.2021 року.
Як видно із опису вкладення у цінний лист від 24.01.2020 року, долученого до позовної заяви, представник позивача ОСОБА_4 на адресу ПрАТ «СК «Євроінс Україна» направив: повідомлення про ДТП по справі ОСОБА_3 , заяви на виплату страхового відшкодування від ОСОБА_1 ; завірену фотокопію свідоцтва про смерть ОСОБА_3 серія НОМЕР_2 - загиблого; копію довідки по причину смерті ОСОБА_3 №2405 – загиблого; оригінал довідки про склад сім`ї ОСОБА_3 ; завірені копії паспорта та ІПН ОСОБА_1 ; завірені копії паспорта та ІПН ОСОБА_6 ; завірена фотокопія довіреності на ОСОБА_4 ; завірена копія свідоцтва про народження ОСОБА_3 серія НОМЕР_3 – загиблого; завірена копія свідоцтва про смерть ОСОБА_7 серія НОМЕР_4 – батька загиблого; завірена копія пенсійного посвідчення ОСОБА_1 серія НОМЕР_5 – матері загиблого.
Листом від 08.04.2020 року №1243/ДВЗ ПрАТ «СК «Євроінс Україна» повідомило ОСОБА_4 , що Товариством прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 50076,00 грн. (12 Х 4173,00 грн.) та відмовлено у задоволенні вимоги, отриманої страховиком 30.01.2020 року, щодо здійснення страхової виплати на утримання ОСОБА_8 , матері загиблої особи у розмірі 150228,00 грн.. Також ПрАТ «СК «Євроінс Україна» зазначило, що при зверненні із заявою про долучення документів, отриманій страховиком 18.02.2020 року, ОСОБА_4 не надано: жодних відомостей про офіційне місце роботи ОСОБА_3 протягом попередніх років до часу смерті та довідки про його доходи; відомостей про отримання пенсій на час смерті, суми що належала йому за договором довічного утримання (догляду), та/чи інші аналогічні виплати, які він одержував, а також документального підтвердження із компетентних органів щодо наявності права у ОСОБА_1 на отримання відшкодування у зв`язку із втратою годувальника, що позбавило страховика змоги прийняти обґрунтоване рішення по справі щодо здійснення страхової виплати на утримання ОСОБА_1 , та яке буде прийнято страховиком після надання йому документів, передбачених ст.1200 ЦК України та п.27.2 ст.27 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ».
Як зазначив суд, ОСОБА_4 , який діяв в інтересах ОСОБА_1 , 24.01.2020 року на адресу ПрАТ «СК «Євроінс Україна» направив повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду із заявою про відшкодування шкоди, пов`язаної із втратою годувальника у розмірі не менше 150228,00 грн., однак не додав до неї документи, які підтверджують перебування позивача на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання ДТП) календарний рік, розміри пенсій, наданих позивачу як утриманцю внаслідок втрати годувальника.
Наданий відповідачу оригінал довідки Обухівської селищної ради від 19.12.2019 року про склад сім`ї ОСОБА_3 не підтверджує факту перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_3 ..
З огляду на недостатність документів, визначених ст. 35 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ», суд дійшов висновку, що відповідачем прийнято вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування у зв`язку із смертю годувальника, та повідомлено, що після надання всіх необхідних документів, страховиком буде прийнято відповідне рішення.
Зазначені в постанові Дніпровського апеляційного суду від 01.11.2021 року довідка, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні ПФУ ГУ ПФУ в Дніпропетровській області (Дніпровське приміське об`єднане) та отримує пенсію за віком була видана 31.07.2020 року, а довідка про те, що ОСОБА_3 працював на посаді волочильника за основним місцем роботи з 02.07.2012 року по 12.12.2019 року видана ТОВ «Дніпровський завод спеціальних труб» лише 25.09.2020 року.
Доказів надання безпосередньо страховику двох вищезазначених довідок, які є передумовою для прийняття відповідачем рішення щодо виплати страхового відшкодування матеріали справи не містять.
12.10.2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» про стягнення страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника у розмірі 150228,00 грн., в задоволенні якого судом першої інстанції відмовлено, і тільки постановою Дніпровського апеляційного суду від 01.11.2021 року позов було задоволено.
У зв`язку з чим суд зазначив, що відповідно до абз. 4 п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ», якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.
На виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 01.11.2021 року, ПрАТ «СК «Євроінс Україна» 24.11.2021 року було складено Страховий акт та здійснена виплата страхового відшкодування на користь представника ОСОБА_1 .

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд 1 інстанції виходив із того, що позивач не довела належними та допустимими доказами факт надання відповідачу всіх документів, зазначених у статті 35 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ», на підставі яких останній мав можливість прийняти обґрунтоване рішення щодо здійснення страхової виплати, до прийняття 01.11.2021 року Дніпровський апеляційним судом своєї постанови про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Колегія суддів погоджується з висновками суду 1 інстанції. 
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язання виникають із підстав, встановлених статтею 11 ЦК.
Згідно зі статтею 11 ЦК підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.
Таким чином, грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки із договірних відносин, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема і факту завдання майнової шкоди іншій особі.
Порушенням зобов`язання, згідно ст.610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Із змісту ст. 979 ЦК України вбачається, що у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхувальнику грошову суму (страхову виплату).
Згідно зі ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.
Відповідно до положень ст. 548 ЦК України, виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.
Отже, як випливає із ч. 1 ст. 548 ЦК України, забезпечення зобов`язання може виникати на підставі договору, а також ґрунтуватися на положеннях чинного законодавства України.
Неустойка в певних випадках виникає безпосередньо із закону всупереч бажанню сторін. Згідно ст. 551 ЦК України неустойка, виражена в грошовій формі, може бути як договірною, так і законною.
У відповідності із вимогами статті 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.
До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про ОСЦПВВНТЗ».
Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Законом України «Про ОСЦПВВНТЗ» (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5).
Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Законом України «Про ОСЦПВВНТЗ», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до пункту 36.1, пункту 36.2 ст.36 Законом України «Про ОСЦПВВНТЗ», страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:
у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.
у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).
Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.
Відповідно до пункту 36.5 статті 36 Закону за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
За правилами частини другої статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Як встановлено судом 1 інстанції ОСОБА_4 , який діяв в інтересах ОСОБА_1 , 24.01.2020 року на адресу ПрАТ «СК «Євроінс Україна» направив повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду із заявою про відшкодування шкоди, пов`язаної із втратою годувальника у розмірі не менше 150228,00 грн., однак не додав до неї документи, які підтверджують перебування позивача на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання ДТП) календарний рік, розміри пенсій, наданих позивачу як утриманцю внаслідок втрати годувальника.
Наданий відповідачу оригінал довідки Обухівської селищної ради від 19.12.2019 року про склад сім`ї ОСОБА_3 не підтверджує факту перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_3 ..
Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 05 жовтня 2020 року у справі № 734/2313/17 (провадження № 61-7550св19), постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 червня 2021 року, справа № 705/3172/19, провадження № 61-10103св20.
З огляду на недостатність документів, визначених у ст. 35 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ», відповідачем прийнято вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування у зв`язку із смертю годувальника, та повідомлено, що після надання всіх необхідних документів, страховиком буде прийнято відповідне рішення.

Зазначені в постанові Дніпровського апеляційного суду від 01.11.2021 року довідка, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні ПФУ ГУ ПФУ в Дніпропетровській області (Дніпровське приміське об`єднане) та отримує пенсію за віком була видана 31.07.2020 року, а довідка про те, що ОСОБА_3 працював на посаді волочильника за основним місцем роботи з 02.07.2012 року по 12.12.2019 року видана ТОВ «Дніпровський завод спеціальних труб» лише 25.09.2020 року.
Доказів надання безпосередньо страховику двох вищезазначених довідок, які є передумовою для прийняття відповідачем рішення щодо виплати страхового відшкодування матеріали справи не містять.
12.10.2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» про стягнення страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника у розмірі 150228,00 грн., в задоволенні якого судом першої інстанції відмовлено, постановою Дніпровського апеляційного суду від 01.11.2021 року позов було задоволено.
У зв`язку з чим суд 1 інстанції правильно наголосив, що відповідно до абз. 4 п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ», якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.
На виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 01.11.2021 року, ПрАТ «СК «Євроінс Україна» 24.11.2021 року було складено Страховий акт та здійснена виплата страхового відшкодування на користь представника ОСОБА_1 .
Враховуючи вищевикладене, суд 1 інстанції дійшов до обґрунтованих висновків, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 необхідно відмовити, оскільки позивач не довела належними та допустимими доказами факт надання відповідачу всіх документів, зазначених у статті 35 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ», на підставі яких останній мав можливість прийняти обґрунтоване рішення щодо здійснення страхової виплати, до прийняття 01.11.2021 року Дніпровський апеляційним судом своєї постанови про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Доводи апеляційної скарги, що страхових мав самостійно витребувати в пенсійному фонді довідку про перебуванні позивача на обліку в ПФУ ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки апелянт трактує норми Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» на власний розсуд.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а спрямовані на переоцінку доказів, яким суд дав належну правову оцінку, повно та всебічно встановивши обставини справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції належним чином дослідив зібрані у справі докази, правильно встановив характер спірних правовідносин та фактичні обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які б були обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення суду.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. 259, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 — залишити без задоволення. 

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2023 року — залишити без змін. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: