Справа № 299/7106/22

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        16 жовтня 2023 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі: 
головуючого-судді: Собослой Г.Г.,
суддів: Джуга С.Д., Кондор Р.Ю.,
з участю секретаря: Сливка С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник – адвокат Мохнюк Руслана Геннадіївна на рішення Виноградівського районного суду від 20 березня 2023 року у справі № 299/7106/22 (Головуючий: Бак М.Д.), - 

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2022 року ОСОБА_1  звернувся в суд із позовом до  ОСОБА_2  у якому просив змінити розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення нею повноліття до ІНФОРМАЦІЯ_2 на тверду грошову суму та визначити загальну суму аліментів до 31.10.2037 року в сумі 544 127,75 грн..
Позовні вимоги мотивовано тим, що 07 березня 2022 року Виноградівським районним судом Закарпатської області видано судовий наказ у справі № 299/1383/22 про стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі однієї чверті його доходу, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 04.03.2022 року. Позивач виконував судове рішення в добровільному порядку.
З 03.08.2022 року позивач був зареєстрований на постійне проживання в Сполучених Штатах Америки. В подальшому всі доходи позивача матимуть походження лише в США, тому сплата ааліментів стає все складнішою процедурою. Для оформлення подальших документів, позивачу необхідно змінити розмір аліментів на тверду грошову суму та визначити розмір загальної суми аліментів на тверду грошову суму та визначити розмір загальної суми аліментів до досягнення дитиною повноліття.
Між Україною та Сполученими Штатами Америки відсутній договір про правову допомогу, тож можливості здійснити на підставі рішення українського суду стягнення аліментів немає і тому є необхідним стягнення аліментів у твердій сумі до досягнення ОСОБА_4 повнолітя, як це і вимагається чинним законодавством України.
До виїзду за кордон позивач був зареєстрований в Тернопільському районі Тернопільської області, тому суму аліментів слід розраховувати із врахуванням середньої заробітної плати на території даної адміністративно-територіальної одиниці у IV кварталі 2021 року, яка складає 13 033,00 грн.
З огляду на те, що судовим рішенням з позивача стягнуто аліменти в розмірі однієї чверті його доходу, заробітна плата позивача мінлива, то для розрахунку доцільно застосувати тверду грошову суму, визначену з врахуванням середньої заробітної плати працівників відповідної місцевості.
Розмір аліментів за один місяць складає 13033х0,25=3258,25 грн. З часу подання позову – з грудня 2022 року до досягнення дитиною повноліття – до ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто за 167 місяців, підлягають сплаті аліменти в сумі 544127,75 грн.  
Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просив позовні вимоги задовольнити.
Рішенням Виноградівського районного суду від 20 березня 2023 року у позові ОСОБА_1  відмовлено.
Не погоджуючись із даним рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування рішення як таке, що ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки підстав передбачених чинним законодавством для відмови у позові немає. Суд прийняв неправомірне рішення, порушуючи при цьому права та інтереси позивача і не розглянувши позовні вимоги по суті. Всі подані в Електронному кабінеті документи вважають такими, що були засвідчені кваліфікованим електронним підписом, так як позовна заява була подана через Електронний суд, в який увійти неможливо не застосувавши електронний ключ. Підставою для звернення до суду стало положення ст. 181 СК України, де в частині 6 чітко визначено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, згідно з яким з одного із батьків стягуються аліменти, він виїжджає для постійного проживання у державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, з нього за рішенням суду до його виїзду за межі України може бути стягнуто аліменти за весь період до досягнення дитиною повноліття. Оскільки позивач був офіційно зареєстрований для постійного проживання у США, він вважає за необхідне сплатити аліменти наперед, щоб забезпечити своїй дитині утримання гарантовано.
Перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.
Від представника відповідача – адвоката Естіенко Т.Е. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що вона бере участь у судовому засіданні по кримінальній справі № 308/16756/23 в Ужгородському міськрайонному суді. До зазначеного клопотання додано роздруківку з сайту Ужгородського міськрайонного суду, проте дана роздруківка жодним чином не доводить того, що ОСОБА_5 приймає участь у цій справі, оскільки учасники справи не зазначаються. Тому, колегія суддів відхиляє клопотання ОСОБА_5 про відкладення розгляду справи. 
Інші учасники справи у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилися, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа представнику позивача – ОСОБА_6 на її електронну адресу, яку остання вказувала як у позовній заяві, так і в апеляційній скарзі та довідками про доставку електронного листа та повідомлення у додаток «Viber» ОСОБА_1 ОСОБА_2 також було відомо про розгляд справи, зважаючи на належне повідомлення її представника ОСОБА_5 , а тому їх неявка не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України.
Суд першої інстанції посилаючись на те, що факт видачі судового наказу не доведено, осскільки електронна копія письмового доказу – судового наказу, який не засвідчено, та електронна копія електронного доказу - ухвали суду, який не засвідчено електронним підписом судді, не є доказами, одержаними з дотриманням порядку, встановленого законом, відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 ..
Тобто, фактично підставою для відмови у прозові стало те, що копії таких письмових доказів: 1) судового наказу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 07.03.2022 року, виданого у справі № 299/1383/22 за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на дитину (арк. 12); 2) ухвали Виноградівського районного суду Закарпатської області від 16.12.2022 року, постановленої у вказаній справі (арк. 24, 25), є недопустимими доказами.
З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява та додані до неї документи подано до суду за допомогою системи «Електронний суд»
Згідно пункту 13 Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, що затверджене рішенням Вищої ради правосуддя 17.08.2021 року № 1845/0/15-21, Для автентифікації в Електронному кабінеті користувач використовує чинний сертифікат відкритого ключа та особистий ключ кваліфікованого електронного підпису, що зберігається на захищеному носії особистих ключів або на звичайному носії інформації.
Відповідно до п. 16 зазначених положень процесуальні документи та докази можуть подаватися до суду в електронній формі, а процесуальні дії - вчинятися в електронній формі виключно за допомогою ЄСІТС з використанням власного кваліфікованого електронного підпису, прирівняного до власноручного підпису, за винятком випадків, передбачених процесуальним законом.
Електронні документи створюються із застосуванням вбудованого текстового редактора шляхом заповнення форм документів, передбачених Інструкцією користувача Електронного суду, підписуються кваліфікованим електронним підписом (підписами) його підписувача (підписувачів) та надсилаються засобами відповідної підсистеми ЄСІТС. До створених в Електронному суді документів користувачі можуть додавати інші файли (зображення, відеофайли тощо). Відповідні додані файли (додатки) підписуються кваліфікованим електронним підписом користувачів разом зі створеними в Електронному суді документами, до яких вони додаються (п.п. 26, 27 Положень).
Суд першої інстанції не врахував вказані положення та прийшов до помилкового висновку, щодо недопустимості наданих позивачем доказів.
Разом із цим, дослідивши матеріали справи та надані докази, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо відмови у задоволенні позову, враховуючи наступне.
Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 14 вересня 2018 року перебували у зареєстрованому шлюбі в якому ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народилася донька – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Виноградівського районного суду від 21 січня 2022 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.
Згідно судового наказу Виноградівського районного суду від 07.03.2022 року № 299/1383/22 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі однієї чверті (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.
До позовної заяви додано копію закордонного паспорта громадянина України ОСОБА_7 серії НОМЕР_1 у якому міститься штамп генерального консульства України в Чикаго про постійне проживання.
В обґрунтування позовних вимог щодо зміни розміру аліментів на тверду грошову суму та визначення розміру загальної суми аліментів до досягнення дитиною повноліття, ОСОБА_1 посилається на те, що між Україною та США де позивач зареєстрований для постійного проживання не укладено договорів про правову допомогу, а тому можливості здійснити на підставі рішення українського суду стягнення аліментів немає, а отже є необхідність у стягненні аліментів у твердій грошовій сумі до досягнення ОСОБА_3 повноліття.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.181,192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Частинами 4, 5 статті 181 СК України визначено, що у разі виїзду одного з батьків за кордон на постійне проживання у державу, з якою Україна не має договору про надання правової допомоги, аліменти стягуються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Якщо після набрання рішенням суду законної сили, згідно з яким з одного із батьків стягуються аліменти, він виїжджає для постійного проживання у державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, з нього за рішенням суду до його виїзду за межі України може бути стягнуто аліменти за весь період до досягнення дитиною повноліття.
У пункті 1 порядку стягнення аліментів на дитину (дітей) у разі виїзду одного з батьків для постійного проживання в іноземній державі, з якою не укладено договір про подання правової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 серпня 2002 р. N 1203 визначено, що У разі  виїзду  одного  з  батьків,  який  є  громадянином України,  для  постійного  проживання в іноземній державі,  з якою Україна не має договору про  подання  правової  допомоги  (далі  - постійне  проживання за кордоном),  він повинен виконати аліментні зобов`язання  з  утримання  дитини  (дітей)  до   досягнення   нею повноліття  (далі  -  аліментні  зобов`язання),  які  оформляються договором між цією особою та одним з батьків,  з яким  залишається дитина (діти),  або її опікуном,  піклувальником (далі - одержувач аліментів),  або договором про припинення права  на  аліменти  для дитини  (дітей)  у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо). Якщо аліментні зобов`язання не були виконані особою, що виїжджає, стягнення аліментів провадиться за рішенням суду. 
Проте, помилковим є твердження позивача, що між Україною та США не укладено міжнародних договорів про правову допомогу.
Наразі Україна є учасницею ряду двосторонніх та багатосторонніх міжнародних договорів, які дозволяють вирішувати питання стягнення аліментів з батьків які проживають за межами України, серед яких і Конвенція про міжнародне стягнення аліментів на дітей та інших видів сімейного утримання від 23 листопада 2007 року.
Базовим міжнародним договором, що регулює питання стягнення аліментів чи утримання є Конвенція ООН про стягнення аліментів за кордоном від 20 червня 1956 року (далі - Конвенція 1956 року).
Однак, 23 листопада 2007 року ООН була прийнята Конвенція про міжнародне стягнення аліментів на дітей та інших видів сімейного утримання (далі - Конвенція 2007 року), згідно зі статтею 49 якої у відносинах між Договірними державами Конвенція 2007 року замінює Конвенцію 1956 року настільки, наскільки її сфера застосування між такими державами збігається зі сферою застосування Конвенції 2007 року. Конвенція 2007 року ратифікована Верховною Радою України від 11 січня 2013 року.
Враховуючи наведене, підстав для визначення та стягнення аліментів на дитину до досягнення нею повноліття немає.
При цьому необхідно зазначити, що якщо позивач бажає визначити та сплатити аліменти на дитину до досягнення нею повноліття, то він має право звернутися до ОСОБА_2 як договірної сторони щодо укладення договору про сплату аліментів на дитину, як це визначено Сімейним кодексом України.
Зокрема, статтею 189 Сімейного кодексу України визначено, що батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується.
Такий вид Договірних відносин батьків щодо сплати аліментів передбачений і порядком стягнення аліментів на дитину (дітей) у разі виїзду одного з батьків для постійного проживання в іноземній державі.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, однак помилився з мотивами, а тому рішення суду першої інстанції у мотивувальній частині підлягає зміні, з підстав, викладених в цій постанові.
Керуючись ст.ст.374, 376, 381-384 ЦПК України, судова колегія, -
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник – адвокат Мохнюк Руслана Геннадіївна задовольнити частково.
Рішення Виноградівського районного суду від 20 березня 2023 року змінити шляхом викладення його мотивувальної частини у редакції цієї постанови.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено – 24 жовтня 2023 року.

Головуючий

Судді: