Справа № 466/2469/23                                Головуючий у 1 інстанції: Глинська Д.Б. 
Провадження № 22-ц/811/1976/23                 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
05 жовтня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Копняк С.М.,
суддів: Бойко С.М., Ніткевича А.В.,
секретар судового засідання - Зеліско-Чемерис К.Р.,
з участю – апелянта ОСОБА_1 та його представника – адвоката Остапик Я.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 21 червня 2023 року, у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами та скасування судового наказу у справі № 466/2469/23 від 13 квітня 2023 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на дитину,
В С Т А Н О В И В:
в травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами та скасування судового наказу у справі № 466/2469/23 від 13 квітня 2023 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на дитину.
В обґрунтування заяви вказував на те, що при постановленні судового наказу суду не були відомі факти, за наявності яких суд би прийняв інше рішення. Він, ОСОБА_1 проживає разом зі своєю донькою ОСОБА_3 та дружиною ОСОБА_2 . Він дуже любить свою доньку та бере активну участь у щоденному піклуванні, утриманні та матеріальному забезпеченні доньки з моменту її народження і до цього часу.
Як батько, він матеріально забезпечує доньку, фінансує її навчання, купує продукти харчування, одяг, оплачує вартість канцелярських товарів для навчального процесу; фінансує дозвілля та всебічний розвиток дитини.
Крім того, він щомісячно несе витрати по сплаті за спожиті комунальні послуги за квартиру, де вони разом проживають, а також купує побутову хімію та засоби гігієни.
Все це в сукупності підтверджує той факт, що він бере належну участь в утриманні та матеріальному забезпеченні доньки. Відтак, просить скасувати судовий наказ від 13 квітня 2023 року та відмовити ОСОБА_2 у видачі судового наказу про стягнення аліментів на дитину.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 21 червня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами та скасування судового наказу у справі № 66/2469/23 від 13 квітня 2023 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на дитину, відмовлено.
В липні 2023 року  ОСОБА_1 оскаржив ухвалу суду першої інстанції, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 21 червня 2023 року, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Заявник вважає ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 21 червня 2023 року незаконною та необгрунтованою через невідповідність висновків, викладених у судовому рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.
Зазначає, що він проживає разом зі своєю донькою ОСОБА_3 та на даний момент вже колишньою дружиною ОСОБА_2 (стягувачем), любить свою доньку і бере активну участь у щоденному піклуванні, утриманні та матеріальному забезпеченні доньки з моменту її народження і до цього часу, щоденно готує для неї їжу (сніданок, обід, вечеря), купує всі продукти для їжі, яку він готує для нього з донькою, купує та забезпечує необхідним одягом та взуттям, гаджети (телефон, комп`ютер), навчальні матеріали, побутові предмети, а також сплачує всі комунальні послуги. Відтак, вважає, що покриває більшість витрат на матеріальне утримання та забезпечення доньки ОСОБА_3 , а колишня дружина заявника ОСОБА_2 (стягувач) несе значно менші витрати на утримання доньки та не заперечила того факту, що він беру участь в утриманні доньки.
Звертає увагу й на те, що у процесі судового розгляду було також з`ясовано судом, що доходи ОСОБА_2 , стягувача згідно наказу, є більшими, ніж доходи ОСОБА_1 .
Вважає, що внаслідок видачі наказу порушено його право, як батька, на власний розсуд визначати та вибирати матеріальні речі, оплачувати навчання та дозвілля його доньки, оскільки за наявності судового наказу мати його доньки одноособово розпоряджається коштами заявника на утримання доньки та визначає, на що їх витрачати. 
Крім того, на думку заявника, оскільки він утримує та матеріально забезпечує свою доньку, відтак в нього відсутній обов`язок сплачувати аліменти, а мати його доньки, за таких обставин, не має права на стягнення аліментів.
У заяві про перегляд наказу за нововиявленими обставинами заявник зазначив і ту обставину, що стягувач ОСОБА_2 ввела суд в оману щодо свого права на отримання аліментів та його обов`язку їх сплачувати, на підтвердження чого подав детальні докази щодо витрат на утримання доньки, які заявник здійснив з вересня 2022 року та міг підтвердити документальними доказами (чеки, виписки з банківського рахунку).
Під час розгляду заяви про видачу судового наказу вищевказані нововиявлені обставини не досліджувалися, а заявнику не було відомо про те, що ОСОБА_2 ввела суд в оману щодо недостатнього утримання батьком своєї доньки та стосовно її права на отримання аліментів. Про вищевказані нововиявлені обставини ОСОБА_1 дізнався 19 квітня 2023 року після отримання заяви ОСОБА_2 про видачу судового наказу та копії судового наказу.
Обставини, на які посилається заявник, як на нововиявлені, досліджувались у судовому засіданні при перегляді наказу, однак суд не зазначив їх в оскаржуваній ухвалі від 21 червня 2023 року.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що згідно з частиною третьою статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції.
Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з такого.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Встановлено, що 13 квітня 2023 року Шевченківським районним судом м. Львова винесено судовий наказ № 466/2469/23 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно у розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку; стягнення аліментів проводити з моменту пред`явлення заяви 13 березня 2023 року до досягнення дитиною повноліття. 
В травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами та скасування судового наказу у справі №466/2469/23 від 13 квітня 2023 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на дитину.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.
Пунктом 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» від 30.03.2012 року №4 передбачено, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК).
Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.
Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.
Частиною восьмою статті 170 ЦПК України передбачено, що у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів чотири і п`ять частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V, цього Кодексу.
Даний судовий наказ видано відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 ЦПК України, а тому його може бути переглянуто за нововиявленими обставинами.
Як убачається із рішення Європейського Суду з прав людини від 18 листопада 2004 року у справі «Правєдная проти Росії» (Pravednaya v. Russia), заява № 69529/01, пп. 27-28, та рішення від 6 грудня 2005 року у справі «Попов проти Молдови» № 2 (Popov v.Moldova № 2), заява № 19960/04, п. 46). процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.
ОСОБА_1 , звертаючись до суду із заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, посилається на той факт, що неповнолітня донька фактично проживає разом з ним та із стягувачем аліментів, він матеріально забезпечує доньку, фінансує її навчання, продукти харчування, одяг, а тому аліменти не повинні стягуватися з нього. На підтвердження зазначених обставин надає копії виписок з банківських карток.
Верховний Суд у своїй практиці вказує на те, що під ознаки нововиявлених обставин у справі про стягнення аліментів не підпадають наступні обставини: факт спільного проживання боржника зі стягувачем та їх дітьми на час подання заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів; факт утримання боржником сім`ї, у тому числі й факт перебування сторін у шлюбі; добровільне надання батьком допомоги та утримання дітей за його рахунок; перешкоджання дружиною у здійсненні ним батьківського обов`язку; наявність невирішеного спору між сторонами щодо місця проживання дітей та участі батьків у їх вихованні (справа № 264/1739/18, постанова від 18.12.2018; справа № 359/3012/18, постанова від 19.11.2018; справа № 761/36042/20, постанова від 17.03.2023). В цьому випадку платник аліментів повинен ставити питання про зменшення розміру (припинення стягнення) аліментів та в деяких випадках - про стягнення безпідставно стягнених коштів (за аналогією з частиною другою статті 82 СК України).
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що обставини, на які посилається заявник у своїй заяві як на нововиявлені, не відповідають критеріям частини другої статті 423 ЦПК України, зокрема, не є тими обставинами, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі стягувачу ОСОБА_2 , яка зверталася із заявою про видачу судового наказу на час розгляду справи.
А відтак, висновки суду першої інстанції про відсутність підстави для перегляду судового наказу за нововиявленими обставинами, передбаченими частиною другою статті 423 ЦПК України та, як наслідок, відмова у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами та скасування судового наказу у справі № 66/2469/23 від 13 квітня 2023 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на дитину, є правильними.
Доводи поданої заявником апеляційної скарги зводяться до того, що він покриває більшість витрат на матеріальне утримання та забезпечення доньки ОСОБА_3 , а колишня дружина заявника ОСОБА_2 (стягувач) несе значно менші витрати на утримання доньки сторін та не заперечила того факту, що він бере участь в утриманні доньки. Видача судового наказу призведе до усунення його від права на свій розсуд забезпечувати по треби дитини. І у цьому зв`язку вважає, що заява про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами підлягає до задоволення. 
Колегія суддів звертає увагу на те, що обов`язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов`язків і передбачений частиною другою статті 51 Конституції України, в якій зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Приписами частини першої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
За приписами зазначених правових норм на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими.
У цьому зв`язку, доводи апеляційної скарги є неспроможними та не можуть спростувати правильних висновків суду першої інстанції.
Пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Вирішуючи заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що оскаржуване рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
З урахуванням висновків суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги, а саме того, що оскаржуване судове рішення слід залишити без змін, підстави для здійснення розподілу судових витрат, відсутні.
Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 21 червня 2023 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 10 жовтня 2023 року.

Головуючий                                                         С.М. Копняк
Судді:                                                                        С.М. Бойко
А.В. Ніткевич