Справа № 161/9399/23  Провадження №33/802/777/23 	Головуючий у 1 інстанції:Пахолюк А. М. 	
	Доповідач: Борсук П. П.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2023 року                                                                 місто Луцьк
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Борсук П. П., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Бакаєвича Анатолія Вікторовича, особи, яка склала протокол ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 листопада 2023 року,
В С Т А Н О В И В:
Вказаною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.
Також даною постановою провадження у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124, ч. 1 ст. 139 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ч. 1 п. 7 ст. 247 КУпАП закрито, у зв`язку із закінченням на момент розгляду даної справи строків, передбачених ч. 2 ст. 38 КУпАП.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 536 гривень 80 копійок.
ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 03.06.2023 о 13 год. 30 хв., в с. Княгининок, вул. Тополева, 71 А, керував транспортним засобом «Volvo XC 90», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови, порушення координації рухів, на вимогу поліцейського пройти у встановленому законом порядку огляд щодо визначення стану сп`яніння, відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погодившись з постановою суду першої інстанції в частині визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що оскаржена постанова є незаконною, необґрунтованою, оскільки не відповідає фактичним обставинам справи, винесена з порушенням норм матеріального, процесуального права, базується лише на одних припущеннях та недопустимих доказах.
Насамперед, на переконання апелянта, матеріали справи не містять належних і допустимих доказів, які поза розумним сумнівом доводили б його винуватість у вчиненні ним інкримінованого йому адміністративного правопорушення.
Так, ОСОБА_1 вказує на відсутність у працівників поліції будь-яких правових підстав вимагати від нього проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки будь-яких ознак алкогольного сп`яніння йому працівники поліції не озвучено. Відсутність ознак сп`яніння і самого факту перебування в алкогольному сп`янінні стверджується відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції. 
Враховуючи відсутність у працівників поліції об`єктивних підстав проводити огляд на стан алкогольного сп`яніння, всі подальші їх дії були здійсненні з порушенням чинного законодавства.
Також судом першої інстанції поза увагою залишено той факт, що протоколи про адміністративні правопорушення за ст. 124, ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 139 КУпАП були складенні у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про що свідчить відсутність підписів ОСОБА_1 у вказаних протоколах.
Крім того, апелянт звертає увагу, що долучений до матеріалів справи відеозапис працівниками поліції містить лише частину процедури огляду ОСОБА_1 . 
У свою чергу, на переконання апелянта, покази поліцейського ОСОБА_2 безпідставно були покладенні судом першої інстанції в основу його винуватості, оскільки працівник поліції є зацікавленою особою.
З урахуванням наведеного, апелянт просить оскаржену постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які подану апеляційну скаргу підтримали в повному обсязі і просили її задовольнити, пояснення ОСОБА_2 доходжу наступного висновку.
З контексту апеляційної скарги вбачається, що постанова судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 листопада 2023 року в частині факту вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 139 КУпАП ОСОБА_1 не оскаржується, а тому в силу ч. 7 ст.294 КУпАП перегляду в апеляційному порядку в цій частині не підлягає.
Водночас, апелянт вказує про незаконність цього судового рішення в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
З цього приводу апеляційний суд зазначає наступне.
За положеннями статтей 245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Судом вжито всіх заходів, передбачених КУпАП для з`ясування питання, зокрема про наявність в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому вказаний вище висновок суду є правильним і повністю відповідає вимогам ст. 280 КУпАП.
ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, об`єктивна сторона якого, відповідно до диспозиції цієї норми закону, полягає: 1) у керуванні особою (водієм) транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння; 2) або ж у діях особи (водія), яка керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, спрямованих на ухилення від проходження у встановленому законом порядку огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
При цьому, за положеннями ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення, за обставин зазначених в оскарженій постанові судді підтверджується зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами. Так, його вина у вчиненні цього адміністративного проступку повністю доводиться: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №079270 від 06.03.2023 року, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 03.06.2023 року, рапортом, довідкою бази даних «ІТС «Інформаційний портал Національної поліції України» від 06.06.2023 року.
Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення доводиться відеозаписами з боді-камери працівників поліції, на яких зафіксовано події, викладені у протоколі. Зокрема, на відеозаписах зафіксовано факт спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції та швидкої медичної допомоги, в ході якого у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння у зв`язку з чим, йому як водію транспортного засобу, який мав ознаки алкогольного сп`яніння, було запропоновано пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння як на місці події так і в медичному закладі, тобто у встановленому законом порядку. Однак він чітко відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці події так і в медичному закладі, крім того йому було повідомлено, що стосовно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП.
Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності апеляційний суд вважає, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст. 251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи, тому безпідставними є доводи апелянта про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме – у відмові особи, яка керує транспортним засобом відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскаржена постанова судді є законною та мотивованою.
Доводи апелянта про те, що під час складання протоколів про адміністративне правопорушення порушено його права на захист з посиланням на те, що йому працівники поліції нічого не зачитували та не вручали є голослівними, оскільки повністю спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, які вказують на протилежне. З відеозапису вбачається, що працівником поліції ОСОБА_1 повідомлено про складання щодо нього протоколів про адміністративні правопорушення та останній з вказаним погодився, однак відмовився надати пояснення. Крім того, працівниками поліції роз`яснено ОСОБА_1 його права, та відеозаписом зафіксована його відмова від адвоката. В протоколі про адміністративне правопорушення в графах де передбачено, що особа стосовно якої складається вказаний протокол зазначає свої пояснення та ставить підпис працівником поліції відмічено про відмову правопорушника здійснити вказані записи. Врахувавши наявні у матеріалах справи докази, зафіксовані на відеозаписі обставини та не заперечення апелянтом самого факту вчинення ДТП, то у апеляційного суду відсутні підстави, щоб розцінювати внесені у протоколі про адміністративне правопорушення відомості щодо відмови ОСОБА_1 від надання пояснень чи підпису як неправдиві чи недостовірні.
В матеріалах справи відсутні та під час апеляційного перегляду не надано доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколів про адміністративні правопорушення, а лише покликання сторони захисту в апеляційній скарзі на грубі порушення без належного їх обґрунтування слід розцінювати як спроби ОСОБА_1 уникнути відповідальності за скоєне будь-яким чином.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів. А право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку огляд у відповідності до п. 2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Безпідставними та необґрунтованими є доводи ОСОБА_1 та його захисника щодо відсутності зафіксованої інформації на бодікамери поліцейських про виявлення у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, таких як запах алкоголю з порожнини рота та порушення мови, порушення координації рухів, що занесені у протокол, оскільки, такі ознаки були відсутні, а відтак, і були відсутні підстави для проведення огляду на стан сп`яніння, оскільки як згідно п. 8 Інструкції, у разі дорожньо-транспортної пригоди з потерпілими, проведення такого огляду є обов`язковим.
Варто звернути увагу, що відеозаписом дійсно не зафіксовано дослідження щодо координації рухів ОСОБА_1 як він це стверджує в апеляційній скарзі, однак обов`язкове фіксування на відеозапис встановлення ознак алкогольного сп`яніння не передбачено. З відеозапису вбачається, що останній виходив з транспортного засобу для огляду медиками, а потім повернувся до автомобіля, спілкувався з працівниками поліції, медиками, що спростовує доводи апелянта про постійне перебування його в транспортному засобі та неможливість встановити у нього будь-які ознаки алкогольного сп`яніння. Слід зазначити, що не передбачено встановлення наявності усіх можливих ознак алкогольного сп`яніння одночасно, а висновок про наявність підстав для проведення вказаного огляду робиться з сукупності встановлених обставин події, ознак алкогольного сп`яніння, поведінки особи. Отже, спілкування на місці події з ОСОБА_1 у своїй сукупності дало підстави пропонувати працівнику поліції пройти йому огляд на стан алкогольного сп`яніння.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що відеозапис, який міститься в матеріалах справи не є повною безперервною відеозйомкою, на увагу суду не заслуговує, з огляду на наступне.
Ні Інструкція з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року, ні Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року не містять приписів про обов`язкове долучення до протоколу про вчинення адміністративного правопорушення відео з бодікамери поліцейського, в тому числі повного відео з моменту зупинки.
Так згідно п.15 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).
Аналогічні положення містить Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року, згідно п.1 розділу ІІ якої протокол про адміністративне правопорушення складається в письмовій формі. До протоколу про адміністративне правопорушення долучаються: 1) письмові пояснення свідків правопорушення в разі їх наявності; 2) акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу в разі здійснення його затримання; 3) акт огляду на стан сп`яніння в разі проведення огляду на стан сп`яніння; 4) інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.
Отже, ті обставини, про які зауважує апелянт, зокрема, відсутність безперервного фіксування обставин складання протоколу, самі по собі не впливають на доведеність встановлених обставин вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1  ст. 130 КУпАП, які зафіксовані на відеоносії.
Щодо доводів апеляційної скарги про врахування показань поліцейського, апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, поясненнями свідків.
Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Як наслідок, при дослідженні доказів у їх взаємосукупності суд надає оцінку кожному з них на предмет належності, допустимості, достовірності та перевіряє, чи перебувають вони у логічному зв`язку.
Окрім цього, жоден із доказів не має наперед встановленої сили, а тому суд однаковою мірою оцінює як пояснення поліцейського, так і пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про допустимість та належність пояснень командира взводу №2 роти №4 БУПП у Волинській області Дуди Д. І. як свідка, оскільки такі перебувають у взаємозв`язку з іншими доказами по справі, зокрема з відеозаписом з нагрудних камер поліцейських.
Отже, доводи, наведені ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, цілком спростовані наявними в матеріалах справи доказами.
Таким чином, наведені вище та усі інші доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Законних підстав для скасування оскарженого судового рішення та закриття провадження у справі з мотивів яких просить апелянт, апеляційний суд не вбачає.
А тому, постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 листопада 2023 року слід залишити без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст.294, 295 КУпАП, суд 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 листопада 2023 року - без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Копію рішення у справі про адміністративне правопорушення протягом трьох днів надіслати особі, щодо якої його винесено.

Суддя Волинського апеляційного суду                                        П. П. Борсук