УХВАЛА
про відмову у відкритті касаційного провадження

23 жовтня 2023 року 
м. Київ
справа № 120/1254/19-а
адміністративне провадження № К/990/28488/23  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Єзерова А.А. та Шарапи В.М., перевіривши касаційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницяоблгаз"
на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2019 року
у справі №120/1254/19-а
за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз"
до Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області
про визнання протиправною та скасування постанови,

УСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" (далі - скаржник або АТ "Вінницягаз") звернулося до адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови від 27 березня 2019 року №02 "Про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України "Про захист прав споживачів".

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 29 липня 2019 року адміністративний позов задоволено повністю.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2019 року скасовано рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 29 липня 2019 року та ухвалено нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позову повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, АТ "Вінницягаз" 14 серпня 2023 року звернулося з касаційною скаргою та заявою про поновлення строку на касаційне оскарження до Верховного Суду.

В обґрунтування поважності підстав пропуску строку скаржник зазначав, що після проведення інвентаризації судових справ новим керівництвом АТ "Вінницягаз" було встановлено, що в Єдиному державному реєстрі судових рішень оприлюднено постанову Верховного Суду від 26 липня 2023 року у справі №120/1254/19-а. Проаналізувавши мотивувальну частину зазначеної постанови скаржник дійшов висновку, що станом на листопад 2019 року ним був обраний невірний спосіб захисту порушеного права, а саме звернення до суду апеляційної інстанції із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, замість оскарження постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2019 року до Верховного Суду. На переконання позивача, наведені обставини є поважними причинами пропуску строку на касаційне оскарження.

Ухвалою Верховного Суду від 04 вересня 2023 року касаційну скаргу АТ "Вінницягаз" було залишено без руху з мотивів її невідповідності вимогам статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), оскільки наведені у заяві про поновлення строку підстави визнані судом неповажними та встановлено заявнику десятиденний строк для усунення вказаних недоліків з дня отримання копії ухвали, протягом якого особа має право надати до суду обґрунтовану заяву про поновлення процесуального строку.

Вказану ухвалу Верховного Суду було вручено скаржнику 13 вересня 2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №0102938295147.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду АТ "Вінницягаз" звернулося з заявою про поновлення строку на касаційне оскарження.

В обґрунтування поважності підстав пропуску строку представник АТ "Вінницягаз" наводить аналогічні обставини, що й при зверненні 14 серпня 2023 року.

Так, доводи зводяться до того, що після ухвалення постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2019 року АТ "Вінницягаз" звернулося до апеляційного суду із заявою про перегляд постанови за нововиявленими обставинами.

За наслідками розгляду заяви постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року скасовано постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2019 року та ухвалено нове рішення, яким рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Не погодившись з постановою суду апеляційного суду Головне управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області звернулося з касаційною скаргою до Верховного Суду.

З огляду на процесуальну зацікавленість та активність під час розгляду справи, АТ "Вінницягаз" очікувало прийняття для себе позитивного рішення за результатом розгляду касаційної скарги.

Однак, постановою Верховного Суду від 26 липня 2023 року постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року було скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні заяви АТ "Вінницягаз" про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2019 року у справі №120/1254/19-а.

Крім того, позивач зазначає, що не є суб`єктом владних повноважень, а тому враховуючи вимоги частини третьої статті 329 КАС України про те, що строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу, просить визнати поважними наведені підстави пропуску строку та поновити строк на касаційне оскарження постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2019 року.

До того ж, позивач вказує на висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 29 вересня 2022 року у справі №500/1912/22, у якому зазначено, що протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку зі збройною агресією російської федерації, суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого статтями 55, 124, 129 Конституції України, статтею 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Інших обґрунтованих доводів, які б підтверджували поважність підстав пропуску строку касаційного оскарження відповідачем не наведено.

Разом з тим, суд дійшов висновку, що дані доводи є неналежними для задоволення заяви скаржника виходячи з наступного.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з частиною першою статті 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Враховуючи викладене, особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку, яке повинно бути реалізовано у встановленому вказаним Кодексом порядку.

Згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до пункту шостого частини п`ятої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21 грудня 2010 року, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28 березня 2006 року, заява №23436/03).

В свою чергу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (пункт 109 рішення у справі "Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain" від 07 липня 1989 року).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Водночас навіть наявність об`єктивних та непереборних обставин, що обумовлюють поважність причин пропуску строку звернення до суду, не може розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення пропущеного строку (справа "Олександр Шевченко проти України", пункт 27), оскільки у випадку, якщо минув значний проміжок часу з моменту закінчення пропущеного строку, відновлення попереднього становища учасників справи, що може бути зумовлено скасуванням рішення або визнанням незаконної дії (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, буде значно ускладнено та може призвести до порушення прав та інтересів інших осіб.

Підстави пропуску строку касаційного оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання касаційної скарги.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обґрунтованого рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлює особливими і непереборними обставинами. Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

На думку колегії суддів, обрання невірного способу захисту порушеного права не є поважною причиною пропуску строку касаційного оскарження, оскільки дані обставини не є такими, що не залежать від волі особи, яка подає касаційну, та не надає особі права у будь-який необмежений час після сплину строку касаційного оскарження реалізовувати право на касаційне оскарження судових рішень.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у касаційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.

Також, колегія суддів вважає необґрунтованим посилання на висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 29 вересня 2022 року у справі №500/1912/22, оскільки підстави пропуску процесуального строку у цій справі були безпосередньо пов`язані із введеним з 24 лютого 2022 року воєнного стану в Україні та обмеженнями, пов`язаними з цим, а тому суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду.

Однак, у даній справі значний пропуск строку (більше ніж 3 роки), стався лише у зв`язку з обранням позивачем неналежного способу захисту порушеного права, поновлення якого, у разі задоволення заяви, на думку колегії суддів, буде порушенням принципу юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Колегія суддів вважає, що неналежна організація процесу із оскарження судового рішення з боку відповідальних осіб, виникнення організаційних складнощів, які спричинили значне пропущення строку на касаційне оскарження є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, що настали у зв`язку з такою причиною, є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.

Враховуючи зазначене, суд не вбачає підстав для визнання, викладених позивачем у заяві про поновлення строку касаційного оскарження, причин пропуску такого строку поважними.

Положеннями пункту 4 частини першої статті 333 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, зокрема, якщо, скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.

З огляду на вищезазначене, суд касаційної інстанції вважає за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження.

Аналогічна позиція щодо вирішення питання про поновлення процесуальних строків висловлена Верховним Судом в ухвалах від 14 липня 2022 року у справі № 480/1643/21, від 05 вересня 2023 року у справі №320/5328/22.

Керуючись статтями 248, 251, 328, 333, 355, 359 КАС України, Суд, - 

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Акціонерному товариству "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" у задоволенні заяви про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2019 року у справі №120/1254/19-а.

2. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницяоблгаз" на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2019 року у справі №120/1254/19-а за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" до Головного управління Держпродспоживслужби у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови.

3. Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                Я.О. Берназюк

Судді                                                                                                    А.А. Єзеров

                                                                                                    В.М. Шарапа