П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

13 грудня 2023 р.	м. Одеса	Справа № 420/10409/23	

Перша інстанція: суддя Самойлюк Г.П.,
повний текст судового рішення
складено 31.07.2023, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
доповідача – судді Косцової І.П.,
суддів – Осіпова Ю.В., Скрипченка В.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 липня 2023 року по справі за  позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа - Військова частина НОМЕР_2 про зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :
Короткий зміст позовних вимог.
ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:
визнати протиправними дії/бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненадання довідки про підтвердження участі в бойових діях в період з 01 грудня 2022 року по 29 грудня 2022 року та зобов`язати відповідача надати вищезазначену довідку.
В обґрунтування позовних вимог заначено, що він безпосередньо виконував бойові завдання та забезпечував здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення).
Зокрема, в період з 21 жовтня 2022 року по 29 грудня 2022 року перебував в оперативному підпорядкуванні відповідача та виконував бойове завдання по захисту Батьківщини від збройної агресії російської федерації, на підтвердження чого до позову долучено відповідні докази.
30 грудня 2022 року на підставі наказу №353 позивач вибув із підпорядкування відповідача до військової частини НОМЕР_2 .
Згідно довідок №1078 від 11.11.2022 року та №1203 від 16.12. 2022 року за періоди з 21 жовтня 2022 року по 30 листопада 2022 року відповідачем надано військовій частині НОМЕР_2 підтвердження виконання позивачем бойового завдання та бойових дій в підпорядкуванні відповідача. За період з 01 грудня 2022 року по 25 грудня 2022 року жодного підтвердження надано не було.
Не надавши підтвердження участі позивача в бойових діях за період з 01 грудня 2022 року по 29 грудня 2022 року, відповідач фактично позбавив його права на отримання додаткової винагороди, що виплачується військовослужбовцям, які беруть безпосередньо участь у бойових діях.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31 липня 2023 року, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження, у задоволенні позову відмовлено.
Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив із того, що передбачені чинним законодавством документи про безпосередню участь позивача у бойових діях за спірний період відповідачем не складались та до Військової частини НОМЕР_2 не передавались.
Також з боку позивача не надано жодних доказів на підтвердження безпосередньої участі у бойових діях у спірний період чи звернення до відповідача задля отримання довідки про його безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 01.12.2022 року по 29.12.2022 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву (заперечень).
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального права, ОСОБА_1 просить скасувати його та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги наведені підстави, ідентичні зазначеним у позовній заяві.
Окремо зазначено, що суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 , посвідчення про відрядження №4560 для проходження навчання, позивач у період з 21 жовтня 2022 року по 29 грудня 2022 року був відряджений до військової частини НОМЕР_1 для виконання бойового завдання по захисту Батьківщини та приймав безпосередню участь у бойових діях проти російського агресора, що підтверджено довідкою №350/1042/2/27/37 від 20 лютого 2023 року.
Враховуючи, що апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції, відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 №63 від 24.02.2022 року солдата ОСОБА_1 на підставі мобілізаційного призначення за мобілізаційним планом призначено за штатом воєнного часу до військової частини НОМЕР_2 та зараховано на всі види забезпечення при військовій частині НОМЕР_2 (а.с.10).
Згідно з посвідченням про відрядження від 12 жовтня 2022 року №4560  солдат ОСОБА_1 відряджений з 13.10.2022 року до військової частини НОМЕР_3 , а з неї - до військової частини НОМЕР_1 (а.с.8-9).  
Відповідно до довідок №1078 від 11.11.2022 року та №1203 від 16.12.2022 року за періоди з 21 жовтня 2022 року по 30 листопада 2022 року військовою частиною НОМЕР_1 надано військовій частині НОМЕР_2 підтвердження виконання позивачем бойового завдання та бойових дій в підпорядкуванні відповідача (а.с.13-14).
Вважаючи дії відповідача щодо не надання довідки на підтвердження участі позивача в бойових діях за період з 01 грудня 2022 року по 29 грудня 2022 року протиправними, позивач звернуся до суду з даним позовом.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та позиція суду апеляційної інстанції щодо доводів апеляції та висновків суду першої інстанції.
Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на наступне.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби, закріплено в Законі України від 25.03.1992 №2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі Закон №2232-ХІІ).
Відповідно до частини четвертої статті 2 Закону №2232-ХІІ порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно зі статтею 40 Закону №2232-ХІІ гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України "Про Збройні Сили України", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.
Статтею 1 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі Закон №2011-ХІІ) визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ч.1,4 статті 9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану у зв`язку з військовою агресією російської федерації" в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022, який неодноразово продовжувався та триває до теперішнього часу.
28 лютого 2022 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", пунктом 1 якої установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до     30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах (в редакції на дату виникнення спірних правовідносин).
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Так, з вищенаведеної правової норми вбачається, що відповідно до пункту 1 Постанови №168 підставою для виплати військовослужбовцям додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень є те, що військовослужбовці:
1) беруть безпосередню участь у бойових діях;
2) забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.
При цьому, апеляційний суд зауважує, що наявність однієї із наведених вище підстав повинна бути підтверджена документально.
Тобто, за відсутності документального підтвердження неведених вище обставин право на отримання додаткової винагороди у підвищеному розмірі до 100 000 грн. не виникає.
Відповідно до пункту 2-1 Постанови №168 порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
Відповідно до Окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/а/29, під терміном «безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів» слід розуміти, зокрема, виконання військовослужбовцем бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка веде воєнні (бойові) дії у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави в районі ведення воєнних (бойових) дій; виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей; виконання бойових завдань у районах бойових дій з виявлення повітряних цілей.
Відповідно до п.3 Окремого доручення документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях визначається на підставі бойового наказу (бойового розпорядження), журналу бойових дій, рапорту командиру підрозділу.
Пунктом 4 Окремого доручення визначено, що керівникам органів військового управління, штабів угрупувань військ (сил), штабів тактичних груп, командирам військових частин (установ, навчальних закладів), що входять до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, до яких відряджені військовослужбовці, щомісячно до 5 числа повідомляють органи військового управління, військові частини (установи, навчальні заклади) за місцем штатної служби цих військовослужбовців про дні безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах за минулий місяць за формою, наведеною в додатку №1 до цього доручення.
У разі, якщо військовослужбовці були відряджені до військових частин (установ), що входять до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави з однієї військової частини, то безпосередня участь у бойових діях цих військовослужбовців може підтверджуватися однією довідкою з відображенням в ній термінів безпосередньої участі у бойових діях або заходах кожного військовослужбовця за формою, наведеною у додатку №2 до цього доручення.
У підставах про видання таких довідок (додаток № 1 додаток № 2) обов`язково зазначаються документи, визначені абзацами 3 або 4 та абзацом 5 пункту 3 цього доручення.
Надано право керівникам органів військового управління, угрупувань військ (сил), штабів тактичних груп, перелік яких затверджено Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України, включати до таких довідок безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах, починаючи з 24 лютого 2022 року.
Пунктом 5 наведеного Окремого доручення встановлено, що виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів, зокрема, командирів (начальників) по особовому складу військової частини.
Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів (п.6 Окремого доручення).
Матеріали справи містять довідки №1078 від 11.11.2022 року №1203 від 16.12.2022 року, якими підтверджено виконання позивачем бойового завдання та бойових дій в підпорядкуванні військової частини НОМЕР_1 за періоди з 21 жовтня 2022 року по 30 листопада 2022 року, які у відповідності до Постанови №168 та Окремого доручення надано військовій частині НОМЕР_2 для нарахування та виплати додаткової винагороди.
У свою чергу, у відзиві на позивну заяву військова частина НОМЕР_1 зазначає, що у період з 01.12.2022 року по 29.12.2022 року у бойових наказах (бойових розпорядженнях), журналах бойових дій та рапортах командирів підрозділів не зазначений солдат ОСОБА_1 .
З огляду на відсутність відомостей у бойових наказах (бойових розпорядженнях), журналах бойових дій та рапортах командирів підрозділів військової частини НОМЕР_1 про участь солдата ОСОБА_1 у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, його безпосереднього перебування в районах у період здійснення зазначених заходів, колегія суддів не вбачає у діях відповідача порушення прав позивача. 
До того ж, у матеріалах справи відсутні докази того, що позивач брав безпосередню участь у бойових діях або забезпечував здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії з 01.12.2022 року по 29.12.2022 року, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.
Стосовно посилання позивача на лист від 20.02.2023 року №350/1042/2/27/37 колегія суддів зауважує, що зміст вказаного листа зводиться до того, що документи, які підтверджують факт безпосередньої участі у бойових діях 4 військовослужбовців, серед яких є позивач, у період з 01.12.2022 року по 29.12.2022 року, будуть надані після проведення перевірки (а.с.12).
За таких обставин відповідний лист не може слугувати підтвердженням участі позивача у бойових діях, з огляду на відсутність відомостей у бойових наказах (бойових розпорядженнях), журналах бойових дій та рапортах командирів підрозділів військової частини НОМЕР_1 про участь солдата ОСОБА_1 у бойових діях.
Більш того, матеріали справи не містять доказів того, що позивач звертався з відповідним рапортом у встановленому порядку за отриманням довідки про безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони із  наданням відповідних документів.
Отже, апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок суду 1-ї інстанції про відсутність підстав для видачі довідки  за період з 01.12.2022 року по 29.12.2022 року, оскільки відповідний обов`язок у відповідача пов`язаний з наявністю відомостей у бойових наказах (бойових розпорядженнях), журналах бойових дій та рапортах командирів підрозділів військової частини НОМЕР_1 . 
Отже, покладений на суб`єктів владних повноважень тягар доказування правомірності їхніх рішень, дій чи бездіяльності не звільняє позивача від обов`язку довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. Проте у спірних правовідносинах позивачем не було доведено обґрунтованості позовних вимог, а відтак, суд першої інстанції правомірно відмовив у їх задоволенні.
На підставі вищевикладеного колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції встановлено всі обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст.316 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Зважаючи, що судом першої інстанції правомірно розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 липня 2023 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач 		І.П. Косцова	
Судді	  	Ю.В. Осіпов    В.О. Скрипченко