П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

15 листопада 2023 р.	м. Одеса	Справа № 400/5350/23	

Перша інстанція: суддя Біоносенко В. В.,
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача – Федусика А.Г.,
суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 червня 2023 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬЯНС СЕРВІС" до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "АЛЬЯНС СЕРВІС" (далі ТОВ) звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті з вимогами визнати протиправними та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) в Миколаївській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу від 06.04.2023 року №336836.
В обґрунтування позову було зазначено про безпідставність притягнення до відповідальності за відсутність на момент проведення перевірки документів, визначених ст.39 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме - протоколу перевірки та адаптації тахографу транспортного засобу Мерседес, д.н. НОМЕР_1 , оскільки зазначений документ у ТОВ є в наявності. Крім цього, розгляд справи відбувся без участі представника товариства, а тому він не мав можливості довести правомірність своєї поведінки. 
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 червня 2023 року позов задоволено.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про відмову в позові повністю.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ зареєстровано юридичною особою 05.05.2003 року. Основним видом діяльності ТОВ є допоміжне обслуговування наземного транспорту, пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення та ін.
В користуванні позивача є автобус MERSEDES-BENZ, д.н.  НОМЕР_1 .
26.02.2023 працівники Відділу державного нагляду (контроля) в Одеській області, на підставі направлень, проводили рейдову перевірки на автодорозі Первомайськ-Одеса.
За результатами перевірки автобуса MERSEDES-BENZ, д.н. НОМЕР_1 , працівниками відповідача складено акт №353054, яким зафіксовано порушення, передбачене ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме - перевезення пасажирів за відсутності на момент проведення перевірки протоколу перевірки та адаптації тахографа.
27.03.2023 року Відділом державного нагляду (контролю) в Миколаївській області направлено на адресу ТОВ запрошення на розгляд справи за актом №353054 на 06.04.2023 року. Зазначене запрошення ТОВ отримало 14.04.2023 року.
06.04.2023 року Відділ державного нагляду (контролю) в Миколаївській області розглянув акт №353054 та виніс постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №336836, якою визначено, що ТОВ допущено порушення Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачено абазцом 3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт»: перевезення пасажирів по маршруту «Первомайськ-Одеса» за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст.39 Закону, а саме - протоколу перевірки та адаптації тахографу транспортного засобу MERSEDES-BENZ, д.н. НОМЕР_1 , та накладено адміністративно-господарський штраф у сумі 17000 гривень.
Вказані обставини і стали підставою для звернення з позовом до суду.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції погодився з аргументами відповідача щодо обов`язку водія під час здійснення пасажирських перевезень мати при собі протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу.
Разом з тим, судом встановлено, що у цьому випадку зазначений протокол є в наявності у позивача та його копія надана до суду під час розгляду справи.
Спірним питанням є чи був зазначений протокол у водія під час перевірки чи ні. За твердженням відповідача протокол був відсутній, за твердженням позивача він був у водія, але інспектори не захотіли його побачити.
Також суд зазначив, що у цьому випадку, відповідач розглянув справу без участі представника позивача та позбавив його можливості бути вислуханим по своїй справі, оскільки повідомлення про запрошення на участь у справі ним було отримано вже після прийняття рішення.
По цій справі представник позивача не мав можливості бути вислуханим, не мав можливості надати пояснення за фактами, які відповідач вважав правопорушеннями, обставини щодо наявності у ТОВ актуального протоколу перевірки та адаптації тахографу до транспортного засобу від 31.12.2022 року не були відповідачем перевірені.
При цьому, 06.04.2023 року відповідач розглянув справу не переконавшись в тому, що його запрошення від 27.09.2023 року надійшло до ТОВ, або було повернене за закінченням терміну зберігання чи з інших причин. Тобто, право позивача бути вислуханим було порушеним.
Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на таке.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
5) добросовісно;
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно з ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» (далі Закон) передбачені види відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт.
Відповідно до абз.3  ч.1  ст.60 Закону за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених  статтями  39  і  48  цього  Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Положеннями статті 34 Закону визначено, що автомобільний перевізник повинен, зокрема, виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров`я водіїв; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.
Статтею 48 Закону передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:
для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;
для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Відповідно до п.6.1 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 року №340, автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.
Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.
Згідно п.3.3. Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 року №385, водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокартита забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа – особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР (994_016), або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом; у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв); у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.
З аналізу наведеного вбачається, що при перевезенні водій повинен мати при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, водночас, матеріали справи не містять жодних доказів наявності у водія ТОВ при здійсненні перевезення такого протоколу. Справа також містить акт перевірки і з чітким зазначенням порушення, водночас, водієм не було вказано жодних пояснень з цього приводу, натомість, лише підписано акт перевірки.
При цьому, суд не приймає до уваги поданий ТОВ протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу від 31 грудня 2022 року, оскільки вказаний протокол повинен бути саме під час проведення перевірки у водія (згідно п.3.3. Інструкції - «має при собі»), чого в межах даного спору не вбачається.
Поряд з цим, суд зазначає, що процедура проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт, визначена Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), який затверджений  Постановою КМУ від 08.11.2006 року №1567  (далі Порядок №1567).
Відповідно до п.2 та 4 Порядку №1567 рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України. Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.
Оформлення результатів рейдової перевірки (перевірки на дорозі) та застосування адміністративно-господарських штрафів, передбачені п.20-30 цього Порядку.
Виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.
У разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з  додатком 3. Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання  Європейської угоди  ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності). У разі відмови водія від підписання акта рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу посадова особа (особи), що провела перевірку, вносить про це запис (п.20-22 Порядку №1567).
Відповідно до п.25 Порядку №1567 справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.
Згідно з п.26 Порядку №1567 справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності). У разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі.
Колегія суддів зазначає, що дотримання наведених правил є передумовою належного розгляду справи про порушення вимог Закону України  «Про автомобільний транспорт». Порядком №1567 визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи, з метою недопущення безпідставного притягнення її до відповідальності, і що це є гарантією об`єктивного і справедливого розгляду справи.
Аналіз наведених норм свідчить про існування певного порядку, при дотриманні якого орган (посадова особа) має повноваження приймати постанову про накладення адміністративного стягнення. При розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати всі обставини, що пов`язані із його вчиненнями, зокрема, вину особи, можливість притягнення її до відповідальності та інше.
Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, відповідні положення містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема щодо розгляду справи про за відсутності особи, яка притягується до відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.
Так, матеріали справи містять докази направлення позивачу відповідачем запрошення на розгляд справи від 27 березня 2023 року на 06 квітня 2023 року, яке водночас було вручене позивачу 14 квітня 2023 року, що свідчить про неналежність його повідомлення про місце та час розгляду справи про порушення вимог Закону України  «Про автомобільний транспорт».
Окремо колегія суддів зазначає, що направлення позивачу відповідачем 27 березня 2023 року інформації щодо призначення розгляду справи на 06 квітня 2023 року та розгляд вказаної справи до отримання відомостей про вручення вказаного запрошення належним чином, є таким, що суперечить принципу «належного урядування» (справа ЄСПЛ «Рисовський проти України»), за яким у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на основоположні права людини, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності».
Суд наголошує, що відправлення вказаного сповіщення вказаним чином очевидно є таким, що позбавляє особу, яка притягається до відповідальності, можливості бути присутньою під час розгляду її справи, оскільки не дає змоги особі вчинити належні дії, зокрема, щодо планування власного часу, для прибуття до органу, який розглядає вказану справу.
Суд зазначає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів повідомлення позивача відповідно до закону про дату, час та місце розгляду справи, що позбавило останнього можливості реалізувати надані права, як і не містять доказів наявності у відповідача на момент розгляду справи про притягнення до відповідальності інформації щодо отримання ТОВ повідомлення про розгляд цієї справи, що на думку суду апеляційної інстанції не може вважатися формою незначних процедурних порушень, а з огляду на закріплений в пункті 8 частини 2 статті 2 КАС України обов`язок адміністративного суду перевірити чи прийнято рішення суб`єкту владних повноважень пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), є беззаперечною підставою для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.
Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку стосовно спірних правовідносин.
Доводи апеляційної скарги з приводу того, що надсилання повідомлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення за місцезнаходженням позивача є належним виконанням обов`язків відповідачем щодо інформування, суд не приймає до уваги, оскільки згідно з п.26 Порядку №1567 справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника, а про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.
Також, суд не приймає до уваги посилання відповідача на ту обставину, що свідоме неотримання кореспонденції, яка направлялася відповідачем на офіційну адресу позивача, та, в подальшому, посилання позивача на те, що відповідач не повідомив його про дату, час та місце розглядом справи і це є порушенням норм Порядку №1567, не може бути підставами для скасування постанови, оскільки в межах даної справи не вбачається факту «свідомого неотримання кореспонденції» ТОВ (запрошення на розгляд справи).
Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті - залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 червня 2023 року – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач 		А.Г. Федусик	
Судді	  	А.В. Бойко    О.А. Шевчук