ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

19 жовтня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 280/5890/22	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Головко О.В. (доповідач),
                               суддів:  Суховарова А.В., Ясенової Т.І.,     
   
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28 червня 2023 року (суддя Сацький Р.В., повний текст рішення складено 28.06.2023) в адміністративній справі  
за позовом  ОСОБА_1 
до Головного управління ДПС у Запорізькій області
про зобов`язання вчинити певні дії, –

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить: зобов`язати Головне управління ДПС у Запорізькій області здійснити коригування відомостей в картці платника Єдиного соціального внеску шляхом виключення з неї відомостей про наявність у позивача боргу зі сплати єдиного соціального внеску; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області на користь позивача судові витрати в сумі 992 грн 40 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн 00 коп.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 28 червня 2023 року позов задоволено. Зобов`язано Головне управління ДПС у Запорізькій області здійснити коригування індивідуальної картки платника ОСОБА_1  шляхом виключення заборгованості з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 37788,74 грн. Стягнуто на користь ОСОБА_1  сплачену суму судового збору в розмірі 992,40 грн 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2500,00 грн 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. Також звертає увагу на безпідставне стягнення з відповідача судових витрат на правничу допомогу.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.
Суд апеляційної інстанції при вивченні матеріалів справи встановив, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи порушені норми процесуального права.
Так, судом першої інстанції не надано належної оцінки положенням частини 1 статті 5 КАС України, відповідно до якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:
1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;
2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;
3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;
4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;
5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;
6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
При вирішення питання щодо відкриття провадження у справі суд не звернув увагу, що в позовній заяві ОСОБА_1 не порушує питання про визнання протиправними дій/бездіяльності Головного управління ДПС у Запорізькій області, що є обов`язковою умовою, з якою закон пов`язує право особи звернення до адміністративного суду з позовом. 
Більш того, відкривши провадження у справі за позовною заявою, яка підлягала залишенню без руху, при вирішенні спору по суті суд першої інстанції також не застосував норми статті 9 КАС України, яка передбачає, що суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Тобто, суд не перевірив чи мали місце протиправна бездіяльність чи протиправні дії з боку відповідача та не визнав певні дії/бездіяльність останнього протиправними в резолютивній частині рішення, внаслідок чого могла бути задоволена позовна вимога ОСОБА_1 зобов`язального характеру, як спосіб поновлення порушеного права.  
Також при вирішенні спору суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права, застосувавши нечинний нормативно-правовий акт, а саме, Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджений наказом Міністерства фінансів України № 422 від 07.04.2016, який втратив чинність 05.04.2021.
Усуваючи такі порушення при розгляді справи, суд апеляційної інстанції виходить з того, що на стадії апеляційного провадження суд позбавлений процесуальної можливості залишити позовну заяву без руху, а тому колегія суддів вважає за доцільне вийти за межі заявлених позовних вимог та перевірити чи мала місце протиправна бездіяльність з боку відповідача щодо коригування індивідуальної картки платника ОСОБА_1 .
Так, судом апеляційної інстанції встановлено, сторонами не заперечується, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 20.09.2021 у справі № 280/6024/21, яке набрало законної сили відповідно до ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 04 січня 2022 року, визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Запорізькій області № Ф-57995-50 від 16.06.2021.  
Апелянт зазначає, що вказаним рішенням податковий орган не був зобов`язаний здійснити коригування індивідуальної картки ФОП ОСОБА_1 , а тому з боку відповідача відсутня протиправна бездіяльність.
Проте суд апеляційної інстанції не вважає такі доводи обґрунтованими, адже в даній справі позивач не порушує питання щодо невиконання рішення суду в адміністративній справі № 280/6024/21.
Відповідно до обставин даної справи, ОСОБА_1 20.08.2022 подала до ГУ ДПС у Запорізькій області заяву про коригування боргу з ЄСВ в сумі 37788,74 грн з посиланням на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20.09.2021 у справі № 280/6024/21, в основу якого покладено висновок суду, що позивач не має спеціального статусу фізичної особи-підприємця, що в свою чергу б створювало обов`язок нараховувати та сплачувати єдиний внесок на рівні не нижче мінімального в незалежності від отримання доходу, за таких обставин, у контролюючого органу були відсутні підстави для нарахування позивачу єдиного внеску та виставлення податкової вимоги № Ф-57995-50 від 16.06.2021.
Листом від 15.09.2022 за № 25010/6/08-01-21-02-14 Головне управління ДПС у Запорізькій області повідомило ОСОБА_1 про відсутність законних підстав для коригування суми заборгованості по єдиному внеску в інтегрованій картці.
Проте суд апеляційної інстанції вважає таку відмову протиправною та зазначає, що наказом Міністерства фінансів України від 12.01.2021 № 5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.03.2021 за № 321/35943, затверджено Порядок ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (набрання чинності 05.04.2021).
Названим Порядком визначено: інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску (далі - платежі), що ведеться за кожним видом платежу; інформаційна система - інтегрований комплекс процесів, компонентів та засобів апаратного і програмного забезпечення для виконання цільової функції; коректність даних інформаційної системи - відповідність інформації, що зберігається у підсистемах інформаційної системи, первинним показникам та встановленим алгоритмам (правилам) логічного і арифметичного контролю; оперативний облік - процес відображення, систематизації та узагальнення облікових показників в ІКП, який ґрунтується на принципах бухгалтерського обліку.
Згідно з пунктом 3 розділу І Порядку № 5 оперативний облік платежів здійснюється податковими органами в інформаційній системі.
Метою ведення оперативного обліку і складання звітності податкових органів є забезпечення користувачів повною, достовірною та неупередженою інформацією щодо стану розрахунків платників з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування для прийняття оптимальних управлінських рішень.
Розділом 4 Порядку передбачено, що працівники підрозділів адміністративного/судового оскарження податкового органу, до компетенції яких належать розгляд скарг під час проведення процедури адміністративного оскарження або супроводження справ у судах, під час проведення процедури судового оскарження прийнятих податкових повідомлень-рішень / рішень / вимог та/або рішень щодо єдиного внеску, в установленому порядку відповідно до вимог регламентів використання відповідних інформаційних систем вносять дані до інформаційних систем, які забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, у день отримання чи складання відповідних документів або отримання інформації з подальшим збереженням даних та встановленням зв`язків записів зазначених інформаційних систем із записами підсистеми, що відображає результати контрольно-перевірочної роботи.
Відображенню в інформаційній системі підлягають матеріали, які зареєстровані в інформаційних системах, що забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, та мають безпосередній зв`язок з матеріалами, внесеними до підсистеми, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи в ході виконання її функцій.
Такими матеріалами є:
скарга (заява) платника податків;
рішення про результати розгляду скарги (заяви);
ухвала суду про відкриття провадження;
рішення суду, прийняте по суті.
Залежно від інформації, яка завантажена в інформаційну систему з інформаційних систем, які забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, в підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, одночасно змінюється статус податкових повідомлень-рішень / рішень / вимог та/або рішень щодо єдиного внеску та в ІКП відображається така інформація щодо оскарження донарахованих сум та прийнятих рішень відповідними органами:
4) інформація з рішення суду, прийнятого по суті.
Статус податкових повідомлень-рішень / рішень / вимог та/або рішень щодо єдиного внеску змінюється відповідно до суті рішення (постанови) («Скасовується в судовому порядку» / «Вручено, судовий розгляд»).
У підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, статус податкових повідомлень-рішень / рішень / вимог та рішень щодо єдиного внеску змінюється на «Скасовується в судовому порядку» / «Вручено, судовий розгляд».
У разі якщо за результатами судового оскарження донарахована/зменшена сума з урахуванням її складових (платіж, санкція, пеня) у повному обсязі скасовується (статус податкових повідомлень-рішень / рішень / вимог та/або рішень щодо єдиного внеску в підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, змінюється на «Скасовується в судовому порядку»), то в ІКП відображення облікових показників (операцій) щодо донарахування/зменшення суми не проводиться.
Аналіз наведених норм дає можливість дійти беззаперечного висновку, що після набрання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20.09.2021 у справі № 280/6024/21 законної сили, контролюючий орган був зобов`язаний самостійно здійснити відповідне коригування відомостей в ІКП та виключити відображення облікових показників (операцій) щодо донарахування ОСОБА_1 суми єдиного внеску.
Натомість ані самостійно, ані за заявою ОСОБА_1  відповідач не здійснив відповідні дії, чим допустив протиправну бездіяльність, яка призвела до порушення прав та законних інтересів позивача, які потребують судового захисту в спосіб, заявлений ОСОБА_1 .  
Щодо вимог ОСОБА_1 про стягнення з відповідача витрат на правничу професійну допомогу, суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно зі статтею 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.
Статтею 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги – домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до частин 3-6 статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частин 7, 9 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
В позовній заяві представник ОСОБА_1 просить відшкодувати витрати на професійну правничу  допомогу в сумі 5000,00 грн.
На підтвердження понесення судових витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано суду першої інстанції: договір про надання правової допомоги № 040104 від 28.09.2022, додаткову угоду № 1 від 28.09.2022 до основного договору, меморіальний ордер № 371319688 від 29.09.2022 на суму 5000,00 грн.
В додатковій угоді № 1 сторони погодили, що адвокат на виконання умов основного договору про надання правової допомоги зобов`язується надати клієнту наступні послуги з розрахунку оплати гонорару за почасовою ставкою 1 година – 3000 грн: консультація, збирання доказів, підготовка та аналіз законодавства з перспективи подання до суду позовної заяви – 1000,00 грн; написання та оформлення позовної заяви – 3000,00 грн; підготовка, написання та оформлення відповіді на відзив відповідача, подання до суду – 1000,00 грн.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що сторони не обмежені волею та розсудом щодо визначення в умовах договору суми гонорару адвоката, натомість така домовленість не є безумовною для суду при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат.
Як встановлює закон, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує низку обставин, у тому числі обґрунтованість та пропорційних розміру таких витрат до предмета спору. При цьому суд законом наділений правом зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Щодо обґрунтованості та пропорційності наданих послуг, суд апеляційної інстанції зазначає, що позовна заява складена адвокатом без дотримання вимог процесуального закону в частині формування позовних вимог, а також без належного законодавчого  обґрунтування спірних правовідносин. Крім того, до позовної заяви в якості доказів долучені лише копія звернення ОСОБА_1 до податкового органу та відповідь відповідача. Тобто, такі докази були надані безпосередньо позивачем та не потребували допомоги адвоката в їх збиранні. Також матеріали справи не містять відповідь на відзив відповідача, проте така послуга включена до додаткової угоди. 
Отже, адвокатом не доведено обґрунтованість та співмірність заявленого гонорару з реально проведеною роботою, а також зі складністю справи. 
Відтак, за висновком суду апеляційної інстанції, пропорційною для розподілу витрат на правничу допомогу, є сума на рівні 1000,00 грн.
В свою чергу, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню як таке, що ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

                              Керуючись ст.ст. 243, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, –
п о с т а н о в и в :

                              Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області задовольнити частково.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28 червня 2023 року в адміністративній справі № 280/5890/22 скасувати.
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Запорізькій області, яка полягає у не проведенні коригування відомостей в інтегрованій картці платника щодо обліку за ОСОБА_1 заборгованості зі сплати єдиного внеску в розмірі 37788,74 грн.
Зобов`язати Головне управління ДПС у Запорізькій області здійснити коригування відомостей в інтегрованій картці платника щодо обліку за ОСОБА_1 заборгованості зі сплати єдиного внеску в розмірі 37788,74 грн.
Присудити за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 коп. та витрати на правничу допомогу в розмірі 1000 (одна тисяча) грн 00 коп.
                              Постанова суду набирає законної сили з 19 жовтня 2023 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених статтею 328 КАС України. 
                              Повна постанова складена 19 жовтня 2023 року.

Головуючий - суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров 

                               суддя                                                                      Т.І. Ясенова