П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  240/7089/23 
Головуючий у І інстанції:  Липа В.А.  
Суддя-доповідач:  Полотнянко Ю.П. 
12 грудня 2023 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Полотнянка Ю.П. 
суддів:  Драчук Т. О.  Смілянця Е. С. 
за участю:
секретаря судового засідання:  Мокрак С.А.,
представника відповідача: Зотова А.О. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.
Рішенням  Житомирського окружного адміністративного суду від 01.08.2023 позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 13.12.2022 № 1510 «Про застосування дисциплінарних стягнень» в частині застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 .
Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 15.12.2022 № 628 о/с «По особовому складу» про звільнення зі служби в поліції майора поліції ОСОБА_1 .
Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу поліцейської діяльності №1 Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області.
Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Житомирській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 16.12.2022 по 01.08.2023.
Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу поліцейської діяльності №1 Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць.
Головне управління Національної поліції в Житомирській області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову з задоволенні адміністративного позову.
Апеляційна скарга мотивована тим, що процедура та порядок проведення службового розслідування повністю відповідають норма Закону України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" та Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 №893, а тому вина ОСОБА_1 у вчиненні дисциплінарних проступків повністю доводиться висновком службового розслідування та матеріалами. Крім того, апелянт посилається на те, що позивач пропустив строк звернення до суду відповідно до ч.4 ст. 31 Закону України "Про дисциплінарний статут Національної поліції України" та ст.122 КАС України.
Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, а рішення суду першої інстанії скасувати.
Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Відповідно до ч.2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, наказом ГУ НП в Житомирській області від 13.12.2022 №1510 за порушення службової дисципліни, невиконання вимог п.п.. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п.п. 1, 3, 6 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, порушення абзаців 1,2, 8, 10 п. 1 розділу ІІ, п. З розділу IV, абзацу 1 п. 3 розділу V Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, ч. 6 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100, в частині неухильного дотримання нормативно-правових актів, які регламентують діяльність поліції, обов`язку бути вірним Присязі поліцейського, запобігати вчиненню правопорушень, утримання від дій, які підривають авторитет Національної поліції України, яке виразилось у вчиненні поза службою у стані алкогольного сп`яніння діянь, які підривають авторитет Національної поліції України та призвели до дорожньо-транспортної пригоди, не повідомлення про правопорушення службу «102» УОАЗОР ГУНП після скоєння дорожньо- транспортної пригоди; надання поліцейським та медичним працівникам недостовірних особистих анкетних даних, неповідомлення на законну вимогу поліцейських свого прізвища, посади, спеціального звання, введення в оману поліцейських та очевидців щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, застосовано до начальника відділу поліцейської діяльності №1 Житомирського РУП ГУНП майора поліції ОСОБА_1 (0016935) дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції.
Відповідно до наказу ГУ НП в Житомирській області від 15.12.2022 №628 о/с майора поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби.
Підставою для винесення оскаржуваного наказу від 15.12.2022 №628 о/с слугували матеріали службового розслідування, призначеного наказом ГУНП в Житомирській області від 29.11.2022 №1058 за фактом ДТП, що сталася 28.11.2022 близько 18.40, на автодорозі «Житомир-Виступовичі», поблизу с. Оліївка Житомирського району Житомирської області за участю начальника відділу поліцейської діяльності № 1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області майора поліції ОСОБА_1 , який перебуваючи поза службою, у цивільному одязі, без вогнепальної зброї та спеціальних засобів, керуючи автомобілем марки «Opel Frontera», номерний знак НОМЕР_1 , не дотримався безпечної дистанції та на швидкості здійснив зіткнення з автомобілем марки «Citroen С4», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який був припаркований на узбіччі через тимчасову несправність транспортного засобу, при цьому з увімкненим сигналом аварійної зупинки.
Не погоджуючись із звільненням зі служби в поліції, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що постановою Житомирського районного суду Житомирської області від 15.02.2023 провадження у справі № 278/3872/22 відносно ОСОБА_1 закрито за відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених, ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду у справі № 295/12836/22 залишено без змін рішення Богунського районного суду м. Житомира від 10 січня 2023 року, яким адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено, постанову інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 Житомирського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області лейтенанта поліції Скрицького Олександра Миколайовича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №640513 від 28.11.2022 року, скасовано і закрито справу про адміністративне правопорушення.
Так, зокрема, в судовому рішенні Житомирського районного суду Житомирської області по справі № 278/3872/22 зазначено, що доводи ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом не спростовуються матеріалами справи, зокрема, відеозаписом з нагрудної камери поліцейського та поясненнями свідків, а тому суд дійшов висновку про відсутність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та про закриття провадження у даній адміністративній справі у відповідності до ст. 247 КУпАП.
Отже, одночасно враховуючи факт складання відносно позивача адміністративних протоколів, Дисциплінарною комісією не наведено прикладів та не обґрунтовано несумісні із проходженням служби етичні та службово-дисциплінарні норми поведінки поліцейського.
На думку суду першої інстанції, матеріалами службового розслідування не було встановлено (доведено) наявності в діях позивача дисциплінарного проступку, не було визначено, які саме дії (бездіяльність) позивача призвели до негативних наслідків. Таким чином, не доведено і фактів порушення позивачем, як Присяги так і етичних норм поведінки.
Суд апеляційної інстанції при перегляді справи в апеляційному порядку виходить з наступного.
Частиною 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Суд зауважує, що реалізація захисту порушеного чи оспорюваного права відбувається шляхом пред`явлення позову у формі позовної заяви до суду першої інстанції, однак у межах часових рамок, визначених законодавцем.
У розумінні ч.1 ст.118 КАС України, процесуальними строками є встановлені законом або ж судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
Процесуальні строки визначаються днями, місяцями та роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.
Так, інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює добросовісно ставитися до виконання учасниками процесу своїх обов`язків. Строки звернення до суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Тому, якщо протягом законодавчо встановленого строку особа не звернулася до суду за вирішенням певного спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно з ч.3 ст.122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
За правилами ч.5 ст.122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Відповідно до ч. 4 ст. 31 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року №2337-VIII «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» (далі - Дисциплінарний статут НП України) передбачено, що поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення, звернувшись до адміністративного суду протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності.
У разі застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь або звільнення зі служби в поліції поліцейський має право оскаржити таке стягнення протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення.
Колегія суддів зазначає, що у випадку наявності колізії між загальним та спеціальним законом застосуванню підлягають норми спеціального закону, яким є саме Дисциплінарний статут НП України.
При наявності розбіжностей загальних і спеціальних (виняткових) норм, необхідно керуватися принципом Lex specialis (лат. - спеціальний закон, спеціальна норма), відповідно до якого при розбіжності загального і спеціального закону діє спеціальний закон, а також принципом Lex specialis derogat generali, суть якого зводиться до того, що спеціальний закон скасовує дію (для цієї справи) загального закону; спеціальна норма має перевагу над загальною.
У разі якщо норми нормативних актів рівної юридичної сили містять різні моделі правового регулювання, перевагу при застосуванні слід надавати тій нормі, яка регулює вужче коло суспільних відносин, тобто є спеціальною.
Саме такий підхід застосував Верховний Суд у постанові від 29 січня 2019 року у справі №807/257/14. Крім того, про перевагу норм lex specialis над іншими загальними нормами зазначає у своїх рішеннях і Європейський суд з прав людини (п. 69 рішення у справі "Ніколова проти Болгарії" № 7888/03 тощо).
У свою чергу, під темпоральними (часовими) колізіями слід розуміти такі колізії, що виникають внаслідок видання в різний час з того ж самого питання принаймні двох норм права.
Правила конкуренції, крім вищезазначеного, можуть випливати з часової послідовності прийняття норм. За загальним правилом, нова норма припиняє дію старої норми, якщо вони суперечать одна одній (lex posterior derogat legi priori). У співвідношенні між звичайними законами, які суперечать один одному, "молодша норма" припиняє суперечливу до неї "старшу": цей підхід виходить з того, що існуюче право при виданні нової норми може бути змінене без особливих проблем.
Тобто у контексті цьому судового спору застосуванню підлягає Дисциплінарний статут НП України, що затверджений Законом України і яким передбачені порядок та строки оскарження дисциплінарного стягнення.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постанові Верховного Суду № 120/7567/22 від 08.02.2023, котрий враховано в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України в ході перегляду апеляційним судом даної справи.
Відповідно до статті 13 Дисциплінарного статуту НП України до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Законодавцем внесено зміни до Дисциплінарного статуту НП України в період дії воєнного стану, зокрема, абзацом 1 частини четвертої статті 31 Дисциплінарного статуту НП України визначено, що поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення, звернувшись до адміністративного суду протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності. Тобто цим пунктом охоплено такі види дисциплінарних стягнень, як зауваження, догана, сувора догана, попередження про неповну службову відповідність.
Абзацом 2 частини четвертої статті 31 Дисциплінарного статуту НП України визначено, що у разі застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь або звільнення зі служби в поліції поліцейський має право оскаржити таке стягнення протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення.
Колегія суддів зазначає, що такі види дисциплінарних стягнень, як звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь або звільнення зі служби мають бути реалізовані шляхом видання наказу по особовому складу про виконання застосованого дисциплінарного стягнення, як це передбачено частиною третьою статті 22 Дисциплінарного статуту НП України.
При цьому, Дисциплінарним статутом НП України врегульовано питання ознайомлення з відповідними наказами.
Так, згідно із частинами першою, другою, третьою статті 30 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року №2337- VIII «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» (далі - Дисциплінарний статут НП України) у разі відсутності поліцейського, якого притягнуто до дисциплінарної відповідальності, без поважних причин на службі копія наказу про застосування до нього дисциплінарного стягнення надсилається поштовим зв`язком (у разі можливості) на адресу місця проживання, зазначену в його особовій справі, або з використанням електронної комунікації за контактними даними, які наявні в розпорядженні його безпосереднього керівника.
Поліцейський вважається таким, що ознайомлений з наказом про застосування дисциплінарного стягнення, після спливу чотирьох календарних днів з дня його відправлення поштовим зв`язком або після спливу двох календарних днів - у разі відправлення з використанням електронної комунікації.
Доведення до поліцейського, який відсутній на службі без поважних причин, наказу про виконання застосованого до нього дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади або звільнення зі служби в поліції, здійснюється в порядку, визначеному цією статтею.
Як встановлено судом, згідно наказу від 13.12.2022 №1510 до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції. В порядку реалізації вказаного дисциплінарного стягнення згідно наказу від 628 о/с від 15.12.2022  позивача звільнено зі служби в поліції. З наказом від 628 о/с від 15.12.2022 позивач ознайомлений 16.12.2022, про що свідчить розписка ОСОБА_1 про отримання копії наказу про звільнення. (а.с.198). Вказані обставини позивачем не заперечувалися.
Судом встановлено, що позовна заява позивачем була подана до суду першої інстанції 20.03.2023.
Таким чином, позивач звернувся до суду після спливу 15 денного строку для звернення до суду, встановленого Дисциплінарним статутом Національної поліції України.
Наслідки пропуску строків звернення до адміністративного суду визначені статтею 123 КАС України, відповідно до частин третьої та четвертої якої, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Відповідно до частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Таким чином, строк, передбачений частиною п`ятою статті 122 КАС України, є процесуальним строком, встановленим законом, який суд може поновити, якщо визнає причини його пропуску поважними.
Водночас поважними причинами пропуску процесуального строку є ті, які унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду та підтверджені належними і допустимими доказами.
Колегія суддів зазначає, що розумні строки в адміністративному судочинстві - це найкоротші за конкретних обставин строки (якщо інше не визначено законом або встановлено судом), протягом яких сторона повинна вжити певних дій, демонструючи свою зацікавленість у їх результатах, і які об`єктивно оцінюються судом стосовно відповідності принципам добросовісності та розсудливості, а також на предмет дотримання прав інших учасників (забезпечення балансу інтересів).
Судом апеляційної інстанції встановлено, що в обґрунтування причин пропуску строку звернення до суду позивач вказав, що ним в судовому порядку оскаржувались протоколи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, які були підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності з подальшим звільненням зі служби, тому позивач був позбавлений можливості протягом встановленого КАС України місячного строку звернутись до суду.
Натомість, суд апеляційної інстанції зазначає, що розгляд справи №278/3872/22 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст.124 та ч. 1 ст.130 КУпАП не є поважною причиною пропуску строку на звернення до адміністративного суду.
Колегія суддів звертає увагу, що відповідачем прийнято оскаржуваний наказ, в якому підставою для звільнення позивача стала реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України, а не складення протоколу про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого у ст. 130 КУпАП.
Колегія суддів зауважує, що встановлення процесуальних строків передбачено законом з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.
Слід наголосити на тому, що за фактом одного і того самого діяння працівника поліції може бути притягнено як до адміністративної, так і до дисциплінарної відповідальності, що є різними/самостійними видами юридичної відповідальності. Щодо дисциплінарної відповідальності, то в контексті обставин цієї справи притягнути до неї є компетенцією відповідача і кваліфікація скоєного як дисциплінарного проступку не може вважатися доведенням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, що спростовує твердження позивача про поважність причин пропуску строку на звернення до адміністративного суду через розгляд справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП.
Аналогічна правові висновки, викладені у постанові  Верховного Суду від 30.04.2020 у справі №802/2197/17-а.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оцінюючи обставини справи, що перешкоджали здійсненню процесуального права на звернення до суду, а також обставини, на які позивач посилається як на поважні, суд першої інстанції повинен був надати оцінку та провести об`єктивний аналіз всіх наведених у позові доводів та обставин справи.
Натомість, визнаючи пропуск строку звернення до суду з поважних причин, суд поверхнево підійшов до вирішення вказаного питання, при цьому не здійснив ретельну перевірку доводів позивача та не з`ясував, яким чином наведені обставини перешкоджали зверненню позивача до суду із даним позовом.
У зв`язку з тим, що позивачем не доведено поважності причин, які перешкоджали йому реалізувати своє право на звернення до суду із відповідним позовом своєчасно, враховуючи відсутність інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними, колегія суддів вважає, що заявлений позов підлягає залишенню без розгляду.
За встановлених у справі обставин, колегія суддів вважає передчасним висновок суду першої інстанції наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .
Згідно із частиною 1 статті 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.
У свою чергу, згідно з частинами 3 та 4 статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
З урахуванням викладеного, з огляду на пропуск позивачем строку звернення до адміністративного суду без поважних причин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, тому рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01.08.2023 підлягає скасуванню, а адміністративний позов ОСОБА_1 - залишенню без розгляду.   
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Житомирській області задовольнити частково.
Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2023 року  скасувати.
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії залишити без розгляду.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Постанова суду складена в повному обсязі   13 грудня 2023 року.

Головуючий	 	 	Полотнянко Ю.П.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Драчук Т. О.    Смілянець Е. С.