СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2023 року                                    м. Харків                        Справа № 922/2577/23  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:головуюча  суддя Терещенко О.І., суддя Тихий П.В. , суддя  Шутенко І.А.
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Романенко Володимира Миколайовича (вх. №1946Х/1-18) та апеляційну скаргу         Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області   (вх. №2101Х/1-18) 
на рішення     господарського суду Харківської        області від 11.09.2023 року у справі №922/2577/23, ухвалене       в приміщенні господарського суду Харківської        області (суддя  Ємельянова О.О.),  повний  текст якого складено    11.09.2023 року 
за позовом        Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області,  Закарпатська обл., м. Ужгород
до Фізичної особи - підприємця Романенко Володимира Миколайовича, м. Харків 
про стягнення 117 875,00 грн.- 

ВСТАНОВИВ:
       Рішенням господарського суду  Харківської        області від 11.09.2023 року  у справі № 922/2577/23 у   позові відмовлено  частково; стягнуто   з Фізичної особи - підприємця Романенко Володимира Миколайовича  на користь Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області  штрафні санкції у розмірі 68 880,00 грн. та судовий збір у розмірі 1 568,39 грн.;  в частині стягнення із відповідача на користь позивача пені у сумі 48 995,00 грн. - відмовлено.
Фізична  особа  - підприємець Романенко Володимир Миколайович (далі - апелянт 1) з  рішенням  господарського суду першої інстанції не погодився     та звернувся        до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення        господарського суду Харківської  області від 11.09.2023 року у справі в частині задоволення позовних вимог у розмірі 68 880,00 грн. та    ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити. 
        Апелянт 1 в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на таке.
        Незважаючи на форс-мажорні обставини у період воєнного стану, які кожного дня впливають на життя та процес роботи по виконанню умов договору (аварійні відключення електроенергії, оголошення повітряних тривог), відповідачем, як постачальником, виконані договірні умови із постачання товару у повному обсязі, що підтверджується відповідними видатковими накладними. 
       Жодних зауважень щодо кількості та якості поставленого товару від замовника не надходило;  з  24 лютого 2022 року і до цього часу у державі відбувається відкритий воєнний напад військ Російської Федерації на територію України, зокрема, територію Харківської області та місто Харків; Указом Президента України №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", з 24.02.2022 року на всій території України введений воєнний стан, який  неодноразово продовжувався Указами Президента України, і, відповідно продовжений до 19 серпня 2023 року;  Торгово-промислова палата України листом за вих.№2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 року визнала факт військової агресії Росії проти України обставинами, які є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними для суб`єктів господарської діяльності, і за яких неможливе виконання у встановлений термін законодавчих чи інших нормативних актів у період з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення;   з першого дня війти і до цього часу територіальна громада міста Харкова та Харківська область знаходяться в переліку громад, розташованих в районах проведення бойових дій (за даними Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України); безпосередньо, з 05-00 год. 24 лютого 2022 року місто Харків знаходилося під щільним ворожим вогнем російської армії; ворогом неодноразово застосовувалися на території Харківської області та міста Харкова авіаудари, ствольна артилерія, реактивні системи залпового вогню, міномети, зенітні керовані ракети.
Розташування міста Харкова та Харківської області поряд із російським кордоном несе в собі небезпеку кожного дня і ночі, бо з прикордонної території Бєлгородської області ведеться регулярний ракетний обстріл і міста і області; місцем   розташування виробничих потужностей відповідача є один із районів міста Харкова (по вулиці Конєва, 4), де розміщене орендоване обладнання згідно договору оренди обладнання; повітряні тривоги у місті лунають як і при небезпеці ракетних обстрілів по всій Україні, так і при небезпеці ракетних обстрілів Харківської області і міста Харкова, що відбуваються з території області, які ще не деокуповані, так і з території прилеглої Бєлгородської області;  при сигналі повітряної тривоги, яка лунає у місті Харкові систематично, призупиняться робота по виконанню договору у зв`язку із необхідністю перебування постачальника в укритті; напередодні укладення договору № 124 від 26.08.2022 року у період з 24 по 26 серпня 2022 року було лише 16 тривог,  у вересні 2022 року - 179 тривог, у жовтні 2022 року - 125 тривог, у листопаді 2022 року - 108 тривог, у грудні 2022 року - 117 тривог, що підтверджується листом Харківської обласної військової адміністрації № 15.01-12/318 від 06.02.2023 року, та даними із відповідних сайтів (https://air-alarms.in.ua/region/kharkiv) та свідчить про існування об`єктивних факторів, які не залежать від волі постачальника, а, отже, за відсутності його вини, які призвели до збільшення строків виконання умов вказаного договору; після ракетних обстрілів по критичній інфраструктурі міста Харкова та області, відбувалися регулярні та тривалі перебої із постачанням місту електроенергії, що підтверджується листом Харківської обласної військової адміністрації № 15.01-12/318 від 06.02.2023pоку; усі ці надзвичайні  і невідворотні обставини (аварійні відключення електроенергії та повітряні тривоги) за даних умов здійснення господарської діяльності негативно вплинули на здатність постачальника в умовах воєнного стану вчасного виконання умов договору, та замість 15.10.2022 року завершення виконання договору № 124 від 26.08.2022 року відбулося 09.12.2022 року, але із повним дотриманням вимог щодо кількості та якості товару. 
Протоколом  автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.09.2023 року,   суддею - доповідачем у справі визначено суддю  Терещенко О.І. та сформовано колегію суддів у складі: головуюча  суддя Терещенко О.І., суддя Тихий П.В., суддя Шутенко І.А.  
Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022             від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Указами  Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" №133/2022 від 14.03.2022 року, №573/2022 від 15.08.2022 року, №757/2022 від 07.11.2022 року,  №58/2023 від 06.02.2023 року,  №254/2023 від 01.05.2023 року,  №451/2023 від 26.07.2023 року, відповідно продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 18  серпня  2023 року строком на 90 діб.
        Наказом Східного апеляційного господарського суду від 25.03.2022 року № 03 "Про встановлення особливого режиму роботи суду в умовах воєнного стану" встановлено особливий режим роботи суду в умовах воєнного стану з 01.04.2022 року та запроваджено відповідні організаційні заходи, зокрема: рекомендовано учасникам судових справ утриматись від відвідування суду, свої процесуальні права та обов`язки, передбачені ГПК України, реалізовувати з використанням офіційної електронної пошти суду: inbox@eag.court.gov.ua.  
          Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 04.10.2023 року апеляційну скаргу       Фізичної особи - підприємця Романенко Володимира Миколайовича  на рішення     господарського суду Харківської         області від 11.09.2023 року у справі    залишено без руху; останнього зобов`язано усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху та роз`яснено, що  при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.
Головне  управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області (далі - апелянт 2), також,    з  рішенням  господарського суду першої інстанції не погодилось    та звернулось      до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення        господарського суду Харківської  області від 11.09.2023 року у справі в частині відмови у стягненні з відповідача 48      995,00 грн. та    ухвалити   нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити  повністю. 
Апелянт 2 в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на таке.
Постачальником порушено  термін поставки товару, передбачений п. 6.1 договору за період з 16.10.2022 року по 08.12.2022 року (54 календарних днів), вартість товару з якого прострочено виконання договору складає 1  291  000,00 грн. 
Позивачем у позовній заяві вказано на яку суму нарахована пеня, її розмір, а також порядок нарахування, що спростовує висновок місцевого господарського суду про те, що такої   інформації не міститься в матеріалах справи. 
Одночасно апелянт 2, посилаючись на положення ст. 256 ГПК України, просив  поновити пропущений строк на подання апеляційної скарги, оскільки повний текст оскаржуваного рішення апелянтом отримано лише 14.09.2023 року.
Протоколом  передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 11.10.2023  року,   суддею - доповідачем у справі визначено суддю  Терещенко О.І. та сформовано колегію суддів у складі: головуюча  суддя Терещенко О.І., суддя Тихий П.В., суддя Шутенко І.А.  
          Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.10.2023 року апеляційну скаргу   Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області   на рішення     господарського суду Харківської         області від 11.09.2023 року у справі   залишено  без руху; останнє зобов`язано    усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху та роз`яснено, що  при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.
12.10.2023 року на адресу суду від  апелянта 1 - Фізичної особи - підприємця Романенко Володимира Миколайовича  надійшов  лист (вх.№12374), з доказами сплати судового збору, який  долучено до матеріалів справи.
        Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.10.2023 року відкрито  апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця Романенко Володимира Миколайовича на  рішення    господарського суду Харківської      області від 11.09.2023 року у справі № 922/2577/23; призначено   розгляд справи №922/2577/23  за апеляційною скаргою       Фізичної особи - підприємця Романенко Володимира Миколайовича  на  рішення    господарського суду Харківської      області від 11.09.2023 року у справі   у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; учасникам справи  встановлено  строк - не пізніше 15 днів з моменту вручення даної ухвали, протягом якого вони мають право подати відзив на апеляційну скаргу, який повинен відповідати вимогам ч.2 статті 263 Господарського процесуального кодексу України,       з доказами надсилання його апелянту; запропоновано   учасникам справи для прискорення документообігу в межах цієї справи, надсилати їх з використанням програми "Електронний суд" (за умов відповідної реєстрації) або скеровувати документи з засвідченням електронним цифровим підписом уповноваженої особи на електронну адресу Східного апеляційного господарського суду inbox@eag.court.gov.ua. Реєстрація в електронному кабінеті можлива за посиланням https://id.court.gov.ua/rt.gov.ua/sud4875/; учасникам судового процесу необхідно повідомити суд про їх номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або інші засоби зв`язку, зокрема, мобільного (за їх наявності), які можуть бути використані для викликів або повідомлень; витребувано   з господарського суду Харківської    області матеріали справи №922/2577/23.
           16.10.2023 року  на адресу суду з господарського суду Харківської області надійшли матеріали справи №922/2577/23 (вх.№12508).
26.10.2023 року на адресу суду від апелянта 2 - Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області   надійшов лист, з додатками на виконання вимог ухвали суду від 12.10.2023 року (вх.№ 13100), який, разом з додатками, долучено до матеріалів справи. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 27.10.2023 року клопотання Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження задоволено; поновлено  строк на подання апеляційної скарги; відкрито   апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області на  рішення    господарського суду Харківської      області від 11.09.2023 року у справі № 922/2577/23; призначено   розгляд справи №922/2577/23  за апеляційною скаргою                Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області    на  рішення    господарського суду Харківської      області від 11.09.2023 року у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, разом з апеляційною скаргою  Фізичної особи - підприємця Романенко Володимира Миколайовича, об`єднавши скарги     в одне провадження; учасникам справи  встановлено  строк - не пізніше 15 днів з моменту вручення даної ухвали, протягом якого вони мають право подати відзив на апеляційну скаргу, який повинен відповідати вимогам ч.2 статті 263 Господарського процесуального кодексу України,       з доказами надсилання його апелянту; запропоновано  учасникам справи для прискорення документообігу в межах цієї справи, надсилати їх з використанням програми "Електронний суд" (за умов відповідної реєстрації) або скеровувати документи з засвідченням електронним цифровим підписом уповноваженої особи на електронну адресу Східного апеляційного господарського суду inbox@eag.court.gov.ua. Реєстрація в електронному кабінеті можлива за посиланням https://id.court.gov.ua/rt.gov.ua/sud4875/; учасникам судового процесу необхідно повідомити суд про їх номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або інші засоби зв`язку, зокрема, мобільного (за їх наявності), які можуть бути використані для викликів або повідомлень; до  розгляду апеляційної скарги дію рішення господарського суду Харківської      області від 11.09.2023 року у справі № 922/2577/23 зупинено.
31.10.2023 року на адресу суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу ФОП Романенко В.М.(вх.№13312), який долучено до матеріалів справи, в  якому останній просить апеляційну скаргу ФОП Романенко В.М. залишити без задоволення, в обґрунтування якого вказує на те, що  підтвердженням існування форс-мажорних обставин є відповідний сертифікат ТПП України; сторона зобов`язання, яка його не виконує повинна довести, що в кожному окремому випадку саме ці конкретні обставини мали непереборний характер, саме для цієї конкретної особи, втім апелянтом 1           не надано документів, що видаються Торгово-промисловою палатою  України, як того вимагають положення п.9.3 договору.
Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Розглянувши матеріали справи,   перевіривши повноту встановлення господарським         судом першої інстанції         неоспорених обставин справи,         колегія суддів встановила наступне.
       26.08.2022 року між Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області (позивач, замовник) та Фізичною особою - підприємцем Романенко Володимиром Миколайовичем (відповідач, постачальник)   укладено  договір № 124.
Відповідно до пункту 11.1., договір набирає чинності з дня його підписання сторонами та діє до 21.11.2022 року, а в частині оплати - до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором. У разі продовження воєнного стану, оголошеного Указом президента України від 24.02.2022 року № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та продовженого відповідно до Указів Президента України від 14.03.2022 року № 133 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", від 18.04.2022 року № 259 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", від 17.05.2022 року № 341 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", від 12.08.2022 року № 573/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" дія договору автоматично продовжується на період на який продовжено воєнний стан, але не пізніше ніж до 31.12.2022 року.
Пунктом 1.1. договору сторони погодили, що постачальник зобов`язується у визначені   договором строки поставити замовнику костюм літній повсякденний робочий згідно коду ДК 021:2015 - 18110000-3  формений одяг, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити вказаний товар в порядку та на умовах визначених   договором.
Загальна кількість товару, що підлягає поставці, вартість одиниці товару, строки та місце поставки визначається у специфікаціях (додаток № 1, що є невід`ємною частиною даного договору) (п. 1.2. договору). 
Пунктом 4.1. договору, сторони узгодили, що ціна договору становить 2 275 000,00 грн., без ПДВ. 
Розрахунок проводиться шляхом безготівкового переказу коштів на поточний рахунок постачальника, вказаний у договору, протягом 7 календарних днів з дня підписання уповноваженими представниками сторін накладної, а у випадку затримки фінансування покупця - протягом бюджетного періоду (п.  5.1 договору).
Згідно п.  6.1. договору, учасник зобов`язаний поставити товар до 15.10.2022 року.
Також,  між сторонами було підписано додаток № 1 до договору, специфікацію та додаток № 2 до договору інформація про технічні та інші характеристики предмета закупівлі: технічна специфікація, додаток № 3 ростовка за специфікацією.
19.09.2022 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 , у якій зокрема  п.  4.1. розділу 4 "Ціна договору" викладено у новій редакції, а саме: "ціна даного договору становить 2 275 000,00 грн., без ПДВ. та додаток № 1 до договору також було викладено у новій редакції".
Позивач посилається на те,  що відповідачем в порушення умов договору, обумовлений сторонами товар було поставлено несвоєчасно та з порушенням строків визначених у договорі, а саме відповідно до видаткових накладних: від 01.11.2022 року № РН-0000024 на суму 307 500,00 грн.; від 24.11.2022 року № РН-0000025 на суму 348 500,00 грн.; від 28.11.2022 року № РН-0000026 на суму 348 500,00 грн.; від 09.12.2022 року № РН- 0000027 на суму 287 000,00 грн., у зв`язку із чим, позивачем відповідно до пункту 8.3. договору нараховано пеню у сумі 48 995,00 грн. та штраф у розмірі  68 880,00 грн.
Позивачем також додано лист - повідомлення від відповідача, у якому останній зазначив щодо форс - мажорних обставин, які перешкоджали вчасному виконанню зобов`язань за договором, та вказав, що відповідач зобов`язується поставити товар обумовлений пунктом 1.1. договору у найкоротші строки.
Також позивач посилається на те, що   останнім на адресу відповідача було направлено вимогу № 3 від 05.01.2023 року щодо сплати штрафних санкцій, яка   залишена відповідачем без задоволення. 
Вказані вище обставини стали підставою для звернення позивача з відповідним позовом до господарського суду Харківської області, в якому останній просив стягнути з відповідача пеню  у сумі 48 995,00 грн., штрафні санкції у розмірі 68 880,00 грн., всього -  117 875,00 грн.
11.09.2023 року господарським судом Харківської області ухвалено оскаржуване рішення, з підстав викладених вище. 
Переглянувши справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіривши законність і обґрунтованість  рішення      господарського суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних   скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні      скарги не підлягають         до     задоволення з огляду на таке.
Після ратифікації Верховною радою України Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, остання, відповідно до статті 9 Конституції України набула статусу частини національного законодавства.
З прийняттям у 2006 році Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.
Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод справи про цивільні права та обов`язки осіб, а також справи про кримінальне обвинувачення мають бути розглянуті у суді впродовж розумного строку. Ця вимога спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту. А відсутність своєчасного судового захисту може призводити до ситуацій, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для особи та її прав.
У рішеннях    Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh.Russia" від 24.07.2003 року, "Svitlanav. Ukraine" від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі         Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.
За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договір та інші правочини та юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
У відповідності із ст. 173 ГК  України та ст.  509 ЦК  України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт господарювання (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вичинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкту (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язків.
Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст.  174 ГК  України).
Відповідно до ч.  7 ст.  179 ГК  України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.
У відповідності до ст.  629 ЦК  України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 525 ЦК  України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 598 ЦК  України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
За змістом ч. 1  ст.  612 ЦК  України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст.  193 ГК  України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.
Частиною 1 ст.  530 ЦК  України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Згідно зі ст.  625 ЦК  України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
За матеріалами справи, відповідачем в порушення умов договору було поставлено товар з  порушенням п.  6.1. договору, яким було визначено, що учасник зобов`язаний поставити товар до 15.10.2022 року, про що свідчать видаткові накладні, а саме: від 01.11.2022 року № РН-0000024 на суму 307 500,00 грн.;  від 24.11.2022 року № РН-0000025 на суму 348 500,00 грн.; від 28.11.2022 року № РН-0000026 на суму 348 500,00 грн.; від 09.12.2022 року № РН- 0000027 на суму 287 000,00 грн.
Відповідно до п.  8.3. договору,   за порушення строків виконання зобов`язань зазначених у пункті 6.1.  договору з постачальника стягується неустойка у розмірі 0,1% вартості товару, з яких допущено прострочення виконання за кожний календарний день прострочення, а за прострочення понад тридцять календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості. У випадку порушення строку поставки товару нарахування пені (штрафів) починається з наступного дня   після визначеної   договором дати поставки товару.
Позивачем було здійснено нарахування пені, сума якої за розрахунком позивача становить 48 995,00 грн. та штрафних санкцій у розмірі 68 880,00 грн.
За змістом ст.  549 ЦК  України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно з ч. 1 ст.  230 ГК  України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Аргументи апелянта 2 на те, що постачальником порушено  термін поставки товару, передбачений п. 6.1 договору за період з 16.10.2022 року по 08.12.2022 року (54 календарних днів), вартість товару з якого прострочено виконання договору складає 1  291  000,00 грн., а тому позивачем у позовній заяві вказано на яку суму нарахована пеня, її розмір, а також порядок нарахування, що на думку апелянта спростовує висновок місцевого господарського суду про те, що такої   інформації не міститься в матеріалах справи, не приймаються, з огляду на таке.
          За змістом ст. 162 ГПК України, у  позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи. Позовна заява повинна містити:1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта (для фізичних осіб - громадян України), якщо такі відомості відомі позивачу, вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), відомі номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову;6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи;10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
       Так, з матеріалів позовної заяви та заяви  про усунення недоліків,  наданих позивачем до матеріалів справи слідує, що   позивачем не зазначено за який період та на яку суму здійснено нарахування пені і вказано, а саме:  "за несвоєчасне виконання умов договору розмір пені становить 48  995,00 грн." та лише у апеляційній скарзі апелянт 2 вказує, а саме:  "постачальником порушено термін поставки товару, передбачений п.6.1. договору за період з 16.10.2022 року по 08.12.2022 року (54 календарних днів), вартість товару, з якого прострочено виконання договору складає 1  291  000,00 грн."
       Колегія суддів враховує правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 15.06.2022 року у справі № 910/2470/21, де, зокрема, вказано на таке."За приписами частини 3  статті 46 ГПК України  до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. Предмет позову повинен мати правовий характер і випливати з певних матеріально-правових відносин.Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.Необхідність у зміні предмета позову може виникати тоді, коли початкові вимоги позивача не будуть забезпечувати чи не в повній мірі забезпечать позивачу захист його порушених прав та інтересів.Зміна предмета позову можлива, зокрема, у такі способи: 1) заміна одних позовних вимог іншими; 2) доповнення позовних вимог новими; 3) вилучення деяких із позовних вимог; 4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.Предмет позову кореспондується із способами захисту права, які визначені, зокрема, у  статті 16 ЦК України,  статті 20 ГК України, а тому зміна предмета позову означає зміну вимоги, що може полягати в обранні позивачем іншого/інших, на відміну від первісно обраного/них способу/способів захисту порушеного права, в межах спірних правовідносин."
Таким чином, відсутність у позові розрахунку на визначену позивачем суму,   позбавило  місцевий господарський суд можливості здійснити перевірку нарахованих позивачем сум у розмірі 48 995,00 грн. та заявлених періодів нарахувань.
Разом з цим, в  силу вимог    статті 269 Господарського процесуального кодексу України, в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Отже, враховуючи те, що вказаний розрахунок не був предметом розгляду  господарського суду першої інстанції, правових підстав для його врахування під час апеляційного перегляду оскаржуваного рішення, у суду апеляційної інстанції не має. 
         А тому, господарський суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позов  в частині    стягнення з відповідача  пені  у розмірі 48 995,00 грн. не підлягає до задоволення. 
Разом з тим, судом апеляційної інстанції перевірено  нараховані позивачем   штрафні санкції у розмірі 68 880,00 грн. за допомогою  калькулятору ЛІГА:ЗАКОН,  відповідно до наведеного у позовній заяві розрахунку, а саме: 68 880,00 грн. = 984 000,00 грн. х 7 : 100 (984 000,00 грн. сума вартості товару, постачання якого прострочено) та встановлено, що такі нарахування здійснено арифметично вірно.
          Також,  не приймаються аргументи апелянта 1 щодо того, що незважаючи на форс-мажорні обставини у період воєнного стану, які кожного дня впливають на життя та процес роботи по виконанню умов договору (аварійні відключення електроенергії, оголошення повітряних тривог), відповідачем, як постачальником, виконані договірні умови із постачання товару у повному обсязі, що підтверджується відповідними видатковими накладними; жодних зауважень щодо кількості та якості поставленого товару від замовника не надходило;  з  24 лютого 2022 року і до цього часу у державі відбувається відкритий воєнний напад військ Російської Федерації на територію України, зокрема, територію Харківської області та місто Харків; Указом Президента України №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", з 24.02.2022 року на всій території України введений воєнний стан, який  неодноразово продовжувався Указами Президента України, і, відповідно продовжений до 19 серпня 2023 року;  Торгово-промислова палата України листом за вих.№2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 року визнала факт військової агресії Росії проти України обставинами, які є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними для суб`єктів господарської діяльності, і за яких неможливе виконання у встановлений термін законодавчих чи інших нормативних актів у період з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення;   з першого дня війти і до цього часу територіальна громада міста Харкова та Харківська область знаходяться в переліку громад, розташованих в районах проведення бойових дій (за даними Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України); безпосередньо, з 05-00 год. 24 лютого 2022 року місто Харків знаходилося під щільним ворожим вогнем російської армії; ворогом неодноразово застосовувалися на території Харківської області та міста Харкова авіаудари, ствольна артилерія, реактивні системи залпового вогню, міномети, зенітні керовані ракети; розташування міста Харкова та Харківської області поряд із російським кордоном несе в собі небезпеку кожного дня і ночі, бо з прикордонної території Бєлгородської області ведеться регулярний ракетний обстріл і міста і області; місцем   розташування виробничих потужностей відповідача є один із районів міста Харкова (по вулиці Конєва, 4), де розміщене орендоване обладнання згідно договору оренди обладнання; повітряні тривоги у місті лунають як і при небезпеці ракетних обстрілів по всій Україні, так і при небезпеці ракетних обстрілів Харківської області і міста Харкова, що відбуваються з території області, які ще не деокуповані, так і з території прилеглої Бєлгородської області;  при сигналі повітряної тривоги, яка лунає у місті Харкові систематично, призупиняться робота по виконанню договору у зв`язку із необхідністю перебування постачальника в укритті; напередодні укладення договору № 124 від 26.08.2022 року у період з 24 по 26 серпня 2022 року було лише 16 тривог,  у вересні 2022 року - 179 тривог, у жовтні 2022 року - 125 тривог, у листопаді 2022 року - 108 тривог, у грудні 2022 року - 117 тривог, що підтверджується листом Харківської обласної військової адміністрації № 15.01-12/318 від 06.02.2023 року, та даними із відповідних сайтів (https://air-alarms.in.ua/region/kharkiv) та свідчить про існування об`єктивних факторів, які не залежать від волі постачальника, а, отже, за відсутності його вини, які призвели до збільшення строків виконання умов вказаного договору; після ракетних обстрілів по критичній інфраструктурі міста Харкова та області, відбувалися регулярні та тривалі перебої із постачанням місту електроенергії, що підтверджується листом Харківської обласної військової адміністрації № 15.01-12/318 від 06.02.2023pоку; усі ці надзвичайні  і невідворотні обставини (аварійні відключення електроенергії та повітряні тривоги) за даних умов здійснення господарської діяльності негативно вплинули на здатність постачальника в умовах воєнного стану вчасного виконання умов договору, та замість 15.10.2022 року завершення виконання договору № 124 від 26.08.2022 року відбулося 09.12.2022 року, але із повним дотриманням вимог щодо кількості та якості товару. 
          Так,  у  п. 1 ч. 1 ст. 263 ЦК  України визначено  ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. 
Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути.
Порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) визначено в Законі України "Про торгово-промислові палати в Україні" та деталізовано в розділі б Регламенту засвідчення ТПП України та регіональними ТПП форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням президії ТПП України від 18.12.2014 року.
Відповідно до ч.  2 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, зокрема, викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув грунту, інші стихійні лиха тощо.
За змістом ч. 1 ст.  14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні"  Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.  
Відповідно до абз. 3 ч.3 ст. 14 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" ТПП засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб.
На законодавчому рівні не змінено порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Тобто, норми Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" є діючими, а видача відповідних сертифікатів особам, які звернулись до ТТП за їх видачею - здійснюється ТПП безупинно.
У правових висновках, викладених у постанові Верховного Суду від  01.06.2021 року у справі №910/9258/20,  суд послався на раніше сформульований у цілій низці своїх постанов висновок, відповідно до якого: засвідчення дії непереборної сили шляхом видачі сертифікату про форс-мажорні обставини покладено на ТПП України та уповноважені нею регіональні ТПП; форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для конкретного випадку виконання зобов`язання; доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.
Керуючись наведеними правовими висновками суду касаційної інстанції, при розгляді форс-мажорних спорів наразі (як і раніше) суди виходять з того, що підтвердженням існування форс-мажорних обставин є відповідний сертифікат ТПП України чи уповноваженої нею регіональної ТПП.
При цьому, сторона зобов`язання, яка його не виконує, в будь-якому разі повинна довести, що в кожному окремому випадку саме ці конкретні обставини мали непереборний характер, саме для цієї конкретної особи при виконанні нею конкретних договірних зобов`язань. І кожен такий випадок має оцінюватись судом незалежно від наявності засвідчених компетентним органом обставин непереборної сили.
Колегія суддів враховує    правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від     25.01.2022 року у справі №904/3886/21,                    від 09.11.2021 року у справі №913/20/21, де, зокрема, вказано на те, що форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона, яка посилається на конкретні обставини, повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом.
Лише посилання сторони у справі на наявність обставин непереборної сили та надання підтверджуючих доказів не може вважатися безумовним доведенням відповідних обставин, яке не потребує оцінки суду. Саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах справи доказів встановити чи дійсно такі обставини, на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання сторонами свого обов`язку.
Відтак,     одне лише передбачене законом віднесення введеного воєнного стану до форс-мажорних обставин не свідчить про існування форс-мажору у конкретних правовідносинах сторін, де така обставина може стати форс-мажорною лише у випадку, якщо особа доведе, що конкретний обмежувальний захід, запроваджений в рамках воєнного стану унеможливлює виконання конкретного договору.
Так, договір № 124 від 26.08.2022 року було укладено сторонами під час дії в Україні воєнного стану.
Пунктом 9.1. договору сторони погодили, що сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладення договору та виникли поза волею сторін. До обставин непереборної сили належать обставини визначені у Законі України "Про торгово-промислові палати в Україні". 
Відповідно до п. 9.2. договору сторона, що не може виконувати зобов`язання за цим договором внаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом трьох робочих днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі. 
За змістом п.   9.3. договору, доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, які видаються Торгово-промисловою палатою України постраждалій стороні за   договором. 
Отже,   між позивачем та відповідачем договір було укладено під час дії в Україні воєнного стану,  а тому  не є слушним посилання  апелянта 1     на загальний лист Торгово - промислової палати України від 28.02.2022 року щодо настання форс - мажорних обставин, оскільки сторони укладаючи договір під час війни усвідомлювали настання усіх можливих наслідків відповідних дій.
При цьому, пунктами 9.2. та 9.3. договору погоджено порядок та умови повідомлення про настання форс - мажорних обставин, та надання відповідних документів, які видаються Торгово-промисловою палатою України постраждалій стороні за   договором.
Втім, матеріали справи не містять, а відповідачем не надано   доказів виконання умов договору та надання передбачених п. 9.3. документів, що видаються Торгово-промисловою палатою України постраждалій стороні за   договором.
При цьому, матеріали справи не містять, а відповідачем не заявлено до суду будь-яких клопотань щодо зменшення штрафних санкцій.
     Також, колегія суддів враховує правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 06.10.2022 року у справі №911/1805/21, де, між іншим вказано на те, що    саме лише посилання сторони у справі на наявність обставин непереборної сили та надання відповідних доказів в підтвердження своїх доводів не може вважатися безумовним доведенням відповідних обставин, яке не потребує оцінки суду, оскільки саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах доказів встановити чи дійсно такі обставини, на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку; дослідження таких обставин повинно відбуватись із дотриманням вимог частини першої              ст. 86 ГПК    України, відповідно до якої суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та положень              ст. 236 ГПК    України, відповідно до яких обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи; при    цьому не можна визнати належним чином та повністю дослідженими обставини, в розумінні              ст. 236 ГПК  України, саму лише констатацію судами факту про підтвердженість сертифікатом у відповідача обставин непереборної сили, які звільняють його від відповідальності за порушення зобов`язання, без дослідження наявності у таких обставин ознак надзвичайності та невідворотності.
                Матеріали справи не містять доказів    на    підтвердження    наявності у відповідача обставин непереборної сили, які звільняють його від відповідальності за порушення зобов`язання, або ж наявності у таких обставин ознак надзвичайності та невідворотності.
      Таким чином,   господарський суд дійшов  обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову, а саме про стягнення з  відповідача на користь позивача штрафних санкції у розмірі 68 880,00 грн. та відмову у задоволенні позову в частині стягнення  з відповідача на користь позивача пені у сумі 48 995,00 грн.  
 Отже,       висновок місцевого господарського суду         про  часткову відмову у позові   відповідає принципам справедливого судового розгляду у контексті частини 1    статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
        Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржників         та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення Європейського суду з прав людини         від 18.07.2006 року). 
Зокрема, Європейський суд з прав людини         у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 ст.         6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. 
Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.    6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. 
Апелянтам      було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційних скаргах, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків господарського суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Стаття 74 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 року)
Апелянтам    була надана можливість спростувати достовірність доказів і заперечити проти їх використання.
Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008 року).
Отже, на думку колегії суддів, під час розгляду справи її фактичні обставини були встановлені господарським судом першої інстанції на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження поданих доказів; висновки суду відповідають цим обставинам, юридична оцінка надана їм з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права. 
         Разом з тим, щодо  перевірки внесеного судового збору до КП "ДСС" за подання апеляційної скарги (вх. № 2015 Х/1)  у справі 922/2577/23,  згідно довідки начальника статистично-інформаційного відділу Східного апеляційного господарського суду № 12-42/ 53 від 13.10.2023 року та відповідно до інформації про зарахування судового збору до державного бюджету,  сплаченого за платіжним документом з наступними реквізитами,  слідує таке: Платник:     ФО-П Романенко Володимир Миколайович; Банк (МФО, назва): 380281 ПАТ "Банк інвестицій та заощаджень"; Сума сплаченого збору: 2   352,59; № платіжного документу: ПН13973; Дата платіжного документу: 28.09.2023; Призначення платежу: *;101; 2329906012;22030101; Судовий збір, за апеляц. скаргою ФОП Романенко В.М. на рішення від 11.08.2023р.по справі 922/2577/23, Східний апеляційний господарський суд ;;; платник - ФОП Романенко Володимир Миколайович; За даними виписок УДКСУ у Шевченківському районі м. Харкова станом на 29.09.2023 по рахунку Східного апеляційного господарського суду, є інформація про зарахування судового збору у сумі 2352, 59 грн.  до державного бюджету України, сплаченого за платіжним документом з вказаними реквізитами.
          А отже, недоплата судового збору за подання апеляційної скарги           Фізичної особи - підприємця Романенко Володимира Миколайовича  на рішення     господарського суду Харківської        області від 11.09.2023 року у справі №922/2577/23 становить 0,01 коп.  та підлягає стягненню з Фізичної особи - підприємця Романенко Володимира Миколайовича  на користь Державної судової адміністрації України, відповідно до вимог  ст. 129 ГПК України.
        Керуючись ст. ст.   269, 270, ч.1 ст. 275, ст. 282      Господарського процесуального кодексу України, суд 

ПОСТАНОВИВ:
          Апеляційну скаргу  Фізичної особи - підприємця Романенко Володимира Миколайовича   залишити без задоволення. 
          Апеляційну скаргу  Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області  залишити без задоволення.  
Рішення   господарського суду Харківської   області від 11.09.2023 року  у справі №922/2577/23    залишити без змін. 
Стягнути з Фізичної особи - підприємця Романенко Володимира Миколайовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код   НОМЕР_1 ) на користь Державної судової адміністрації України (отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA 908999980313111256000026001,  код класифікації доходів бюджету 22030106) 0,01 коп. судового збору за подання апеляційної скарги. 
      Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків визначених ч. 3 ст.287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуюча    суддя                                                                    О.І. Терещенко

Суддя                                                                                           П.В. Тихий  

Суддя                                                                                           І.А. Шутенко