ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9745/23 Справа № 201/7381/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Наумова О. С. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючої - Городничої В.С.,
суддів: Петешенкової М.Ю., Єлізаренко І.А.,
за участю секретаря судового засідання — Панасенко С.С.,  

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 — адвоката Короті Романа Олександровича на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 27 вересня 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , стягувач – Акціонерне товариство «Універсал банк», суб`єкт дії якого оскаржуються: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцев Ігор В`ячеславович, про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, зобов`язання приватного виконавця закінчити виконавче провадження, скасувати обмежувальні заходи, повернути стягнуті грошові кошти за виконавчим провадженням, –

ВСТАНОВИЛА:

       У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на рішення та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцева І.В. (а.с. 1-2). 
В обгрунтування своєї скарги посилався на те, що рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровськ від 02.04.2021 у справі №201/7381/20 стягнуто заборгованість з ОСОБА_1 на користь AT «Універсал Банк» за договором про надання банківських послуг «Monobank» у розмірі 13 577,37 грн.
У період з травня по липень 2021 року на виконання рішення суду та в рахунок виконання зобов`язання ним здійсненні банківські перекази на платіжну картку «Monobank» в загальній сумі 13 577,37 грн, що підтверджено квитанціями. Рішення виконане повністю, тому зобов`язання є припиненим. Проте приватний виконавець Щигарцев І.В. здійснює повторне виконання рішення суду.
25.07.2023 виконавцем відкрите виконавче провадження, про яку заявник дізнався під час ознайомлення із матеріалами. 01.08.2023 заявник звернувся до приватного виконавця із заявою про закінчення виконавчого провадження, але виконавче провадження не було закінчене. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, а всі стягнуті грошових кошти мають бути повернуті.
На підставі викладеного, просив скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцева І.В. від 25.07.2023 про відкриття виконавчого провадження №72353066, зобов`язати приватного виконавця Щигарцева І.В. закінчити виконавче провадження №72353066, скасувати всі обмежувальні заходи, застосовані відносно ОСОБА_1 , повернути всі стягнені грошові кошти за виконавчим провадженням №72353066.
Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 27 вересня 2023 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 (заінтересовані особи – АТ «Універсал банк», приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцев І.В.) про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, зобов`язання приватного виконавця закінчити виконавче провадження, скасувати обмежувальні заходи, повернути стягнуті грошові кошти за виконавчим провадженням, відмовлено (а.с. 177-180).
       Не погодившись з такою ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Коротя Р.О. подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить її скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити скаргу (а.с. 183-185).
АТ «Універсал банк» та приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцев І.В. не скористались своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом, але в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. 
       Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
       Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
       Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін, з наступних підстав.
       Відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з її необгрунтованості.
Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Згідно із ч. 1, 2, 4 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Відповідно до вимог ч. 1, 2, 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Зокрема, виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання. Також виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.
З матеріалів скарги установлено, що рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровськ від 02.04.2021 у справі № 201/7381/20 стягнуто з ОСОБА_1 на користь AT «Універсал Банк» за договором про надання банківських послуг «Monobank» у розмірі 13577, 37 грн.
З матеріалів виконавчого провадження видно, що 25.07.2023 представник AT «Універсал Банк» звернувся до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцева І.В. із заявою про примусове виконання рішення суду, надавши виконавчий лист.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцева І.В. від 25.07.2023 відкрите виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого листа.
Відповідно до ч. 4. ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю; 11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку; 12) відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню, незалежно від дати укладення такої угоди.
У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.
Отже, закон містить чіткий вичерпний перелік випадків, коли виконавець відмовляє у прийнятті виконавчого документа, про що виносить відповідну постанову.
На момент прийняття виконавцем рішення про відкриття виконавчого провадження, наведені обставини не існували. Інформацію про те, що заявник, як на його думку, погасив заборгованість перед банком, отримана виконавцем вже після відкриття провадження.

Обов`язок виконавця відкрити виконавче провадження при находжені заяви стягувача передбачений ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» (не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа).
А тому, колегія суддів погоджується з висновком суду, що відсутні підстави для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, оскільки постанова прийнята у відповідності до закону.
Заявник також просив зобов`язати приватного виконавця Щигарцева І.В. закінчити виконавче провадження і скасувати всі обмежувальні заходи, повернути всі стягнені грошові кошти за виконавчим провадженням.
Як видно із наданих приватним виконавцем матеріалів виконавчого провадження , 26.07.2023 до AT КБ «Приватбанк» та AT «Таскомбанк» приватним виконавцем направлені платіжні інструкції про примусове стягнення грошових коштів з рахунків боржника, на їх виконання на депозитний рахунок приватного виконавсь 27.07.2023 надійшли кошти в загальному розмірі 6 408,82 грн.
27.07.2023 виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника.
28.07.2023 виконавцем повторно направлено платіжні інструкції на списання грошових коштів з арештованих рахунків боржника в AT КБ «Приватбанк», AT «Сенс Банк» та AT «Таскомбанк».
01.08.2023 ОСОБА_1 звернувся із заявою про закінчення виконавчого провадження, оскільки у період з травня 2001 року він сплатив 13577,37 грн., про що надав вісім копій квитанцій, роздрукованих з додатку «Приват24» із призначенням платежу «переказ з карти … на карту …» (а.с. 117 – 125).
01.02.2023 за № 01-19/5026 на адрес AT «Універсал Банк» приватним виконавцем направлена вимога з проханням підтвердити чи спростувати погашення заборгованості, до якої додані квитанції (а.с. 126).
17.08.2023 AT «Універсал Банк» надана відповідь про те, що залишок заборгованості станом на 25.07.2023 становить 7681,89 грн.
17.08.2023 приватним виконавцем надано відповідь на заяву ОСОБА_1 про відмову у задоволенні заяви.
Відповідно до п.п. 1 – 3, 13 розділу VII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.04.2012р. за № 489/20802, стягнуті з боржника грошові суми підлягають зарахуванню на рахунки для обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам, відкриті Міністерством юстиції України, міжрегіональними управліннями Міністерства юстиції України, відділами державної виконавчої служби в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, а також рахунки, у тому числі в іноземній валюті, в державних банках, приватними виконавцями - в державних банках, у тому числі рахунки в іноземній валюті (далі - депозитний рахунок).
Операції з грошовими коштами на рахунках, визначених пунктом 1 цього розділу, здійснюються тільки в безготівковій формі. Не допускаються видача та переказ стягнутих виконавцем сум стягувачам без зарахування на депозитний рахунок.
Органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем щодо депозитного рахунку заводиться книга обліку депозитних сум (додаток 4), щодо рахунку авансових внесків - книга обліку авансових внесків (додаток 5).
Розподіл стягнутих з боржника грошових сум здійснюється в порядку, визначеному статтею 45 Закону.
Отже, Інструкція передбачає певний порядок дії приватного виконавця щодо їх розподілу у разі надходження коштів на депозитний рахунок.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Разом із тим, ч. 4 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником.
Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.
Колегія суддів вважає обгрунтованим висновок суду про те, що обставина щодо перерахування заявником грошових коштів у добровільному порядку, тобто поза межами виконавчого провадження, а не на депозит приватного виконавця, не свідчить щодо неправомірної бездіяльності приватного виконавця на яку посилається скаржник, оскільки кошти не були зараховані на депозитний рахунок виконавця, а тому останній діяв у спосіб та у межах, передбачений Законом та Інструкцією.
Перед прийняттям постанови про закінчення виконавчого провадження державний виконавець зобов`язаний встановити факт виконання відповідного рішення боржником, зокрема, шляхом отримання від боржника доказів його виконання.
Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі №914/3703/15, від 16 січня 2021 року у справі №910/4071/17.
Виконавець перевірив факт виконання рішення суду, надіславши запит стягувачу.
Стягувачем підтверджено у порядку ч. 4 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» про часткове самостійне виконання рішення боржником, але не в повному обсязі. Тому є обгрунтованими висновки суду про те, що відсутні підстави для закінчення виконавчого поводження відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», та, як наслідок, скасування всіх обмежувальних заходів.
Вимоги заявника про повернення всіх стягнутих коштів за виконавчим провадженням не конкретизована (яких саме коштів) і не узгоджується з вимогами закону. Підстави повернення цих коштів навіть не вказані у скарзі.
Статтею 451 ЦПК України визначено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника), а якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Згідно із п. 18 Постанови пленуму ВССУ від 07.02.2014р. № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.
       Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку щодо обґрунтованості висновку суду щодо відсутності підстав для задоволення скарги, оскільки судом не встановлено, що оскаржуване рішення приватного виконавця та його дії є неправомірними.
Доводи скарги про те, що суд проігнорував факт того, що ОСОБА_1 виконав рішення суду є безпідставними, оскільки спростовуються змістом самої оскаржуваної ухвали.
Доводи скарги стосовно висновків суду щодо обов`язку внесення скаржником сплачених на виконання рішення суду коштів в добровільному порядку саме на депозитний рахунок приватного виконавця, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки суд не робив таких висновків, а виходив з того, що та обставина, що заявник перерахував грошові кошти в добровільному порядку, тобто поза межами виконавчого провадження, а не на депозит приватного виконавця, не свідчать саме про бездіяльність приватного виконавця, яка є предметом розгляду у даній справі. 
Під час апеляційного розгляду справи від представника ОСОБА_1 - адвоката Коротя Р.О. надійшла заява про розгляд справи без участі в якій в тому числі просив врахувати відповідь НБУ при розгляді апеляційної скарги та надав копію відповіді Національного банку України №14-0004/83620 від 13.11.2023 року, в якій зазначено про те, що за результатами розгляду та дослідження питань, викладених у зверненні ОСОБА_1 , банк повідомляє, що останнім виконано рішення суду та йому повернуто кошти, у тому числі, що надмірно були стягнуті у рамках виконавчого провадження №72353066 за рішення суду та з боку Банку було подано до виконавчої служби повідомлення про необхідність завершення виконавчого провадження. Також, зазначено, що 31.10.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцевим І.В. у рамках виконавчого провадження №72353066 було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Крім того, повідомлено, що станом на 07.11.2023 року у ОСОБА_1 відсутня заборгованість в рамках Договору про надання банківських послуг “Monobank” (а.с. 202-204), разом з тим, колегія суддів не враховує вказаний лист під час розгляду апеляційної скарги представника ОСОБА_1 — адвоката Короті Р.О. на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 27 вересня 2023 року, оскільки вказаний лист не був предметом розгляду в суді першої інстанції, а оскаржувана ухвала суду переглядається судом апеляційної інстанції з урахуванням обставин, які були наявні під час її постановлення.
       Ухвала суду постановлена на повно з`ясованих обставинах справи з дотриманням норм процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін, враховуючи, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обгрунтованих висновків суду. Суд не допустив порушень процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування ухвали суду.
       Таким чином, суд першої інстанції при вирішенні даного питання дотримався вимог процесуального закону, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду - без змін.
       Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

       Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 — адвоката Короті Романа Олександровича — залишити без задоволення.
       Ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 27 вересня 2023 року — залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

       Головуючий:                                                          В.С. Городнича

       Судді:                                                                  М.Ю. Петешенкова

                                                                                І.А. Єлізаренко