КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ
 
Справа №752/12197/23                              Головуючий у 1 інстанції: Чередніченко Н.П.
Провадження №22-ц/824/13093/2023      Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.
 
19 грудня 2023 року                                                                                     м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого                                         Гаращенка Д.Р.
суддів                                             Олійника В.І., Сушко Л.П.
при секретарі                                          Дуб С.І. 
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська компанія будівництва та реконструкції Групп» на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 26 червня 2023 року в справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви,-
 
ВСТАНОВИЛА:
Короткий зміст позовних вимог
 
У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви.
В заяві зазначає, що має намір звернутися до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська компанія будівництва та реконструкції Групп», Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська компанія будівництва та реконструкції», Гаражно-будівельного кооперативу «Печерський» про визнання недійсним договору № 09/06-23 від 09 червня 2023 та визнання права користування нерухомим майном - частини гаражного боксу № НОМЕР_1 (ряд 1-А ) в Гаражно-будівельному кооперативі «Печерський», за адресою: м. Київ, вул. Камишинський, 4, та усунення перешкод в його користуванні.
Посилався на те, що він є власником частини гаражного боксу № НОМЕР_1 (ряд 1-А ) в Гаражно-будівельному кооперативі «Печерський», площею 671,00 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Камишинський, 4 , відповідно до свідоцтва про право власності № НОМЕР_3 від 25 грудня 2006 року.
Крім того, 03 вересня 2020 року між ним та ГБК «Печерський» було укладено договір на послуги № 7, відповідно до умов якого виконавець взяв на себе зобов`язання щодо зберігання (розташування на території кооперативу) майна замовника, згідно «Переліку майна, що передається на зберігання». Також було погоджено місце розташування майна замовника, відповідно до Схеми розташування майна на території ГБК «Печерський». Заїзд до місця розташування майна та до гаражного боксу № НОМЕР_1 (ряд 1-А ) є спільним.
15 червня 2023 року він не зміг заїхати на територію ГБК «Печерський», оскільки виїзд на територію був заблокований автомобілем VOLVO д.н.з. НОМЕР_4 , який належить ТОВ «Українська компанія будівництва та реконструкції». В подальшому керівником ТОВ «Українська компанія будівництва та реконструкції» Калеником П.І. було повідомлено, що вся територія, яка прилягає до його гаражного боксу та територія на якій розміщено його нерухоме майно, загальною площею 1500 кв.м. передана в оренду ТОВ «Українська компанія будівництва та реконструкції Групп», відповідно до договору оренди № 09/06-23 від 09 червня 2023 року укладеного між ГБК «Печерський» та ТОВ «Українська компанія будівництва та реконструкції Групп». Також Каленик П.І. повідомив, що не визнає права власності ОСОБА_1 на гаражний бокс, а територію розблокує тільки з метою щоб останній забрав своє майно та звільнив територію.
За даним фактом працівниками поліції було винесено постанову серія ЕАС №7170747 від 15 червня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності водія автомобіля VOLVO д.н.з. НОМЕР_4 ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 680 грн.
В подальшому, 16 червня 2023 року, також було заблоковано проїзд тим же автомобілем, однак водія не було.
Зазначає, що проїзд на територію ГБК «Печерський», де знаходиться його нерухоме та рухоме майно, продовжує бути заблокованим.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Ухвалою Голосіївського районного суду Київської області  від 26 червня 2023 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви задоволено.
Заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю «Українська компанія будівництва та реконструкції Групп», Товариству з обмеженою відповідальністю «Українська компанія будівництва та реконструкції» та будь-яким іншим особам вчиняти дії щодо перешкоджання та блокування ОСОБА_1 проходу та проїзду (заїзду/виїзду) на територію Гаражно-будівельного кооперативу «Печерський» по вул. Камишинський, 4 в м. Києві.
Задовольняючи заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви суд першої інстанції врахував характер майбутнього спору, а також те, що вказані дії можуть привести до порушення прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду.
 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи
 
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, 24 липня 2023 року представником ТОВ «Українська компанія будівництва та реконструкції Групп» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Голосіївського районного суду від 26 червня 2023 року про забезпечення позову. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначило, що станом на 07 липня 2023 року жодний позов, якому передувала заява про забезпечення позову, в матеріалах справи відсутній.
Оскаржувана ухвала постановлена складом суду, який підлягав відводу на підставі п. 4 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, адже був порушений порядок визначення судді для розгляду справи.
 
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
 
Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання
 
Представники позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу з наведених в ній підстав та просили її задовольнити.
Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином про дату, час та місце розгляду справи по суті, причини неявки суду не повідомили. 
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
 
Фактичні обставини справи, встановлені судом
 
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5  належить на праві власності  гаражного боксу № НОМЕР_1 (ряд 1-А ) в Гаражно-будівельному кооперативі «Печерський», площею 671,00 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Камишинський, 4 , відповідно до свідоцтва про право власності, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради від 10 січня 2007 року.
Відповідно до договору на послуги № 7 укладеного між ОСОБА_1 та ГБК «Печерський» від 03 вересня 2020 року, сторони погодили зберігання замовником майна на території Кооперативу згідно «Переліку майна, яке передається на зберігання», який є невід`ємною частиною договору.
Відповідно до переліку майна, яке передається на зберігання від 03 вересня 2020 року Додатку №1 до договору на послуги № 7 від 03 вересня 2020 року вбачається рухоме майно у кількості 30 шт.
 
Позиція суду апеляційної інстанції
 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість ухвалених судових рішень в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.
Однією з причин, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду.
З точки зору закону значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів може призвести до невиконання судового рішення.
Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.
Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття таких заходів може істотно утруднити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Частиною 3 статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
З аналізу статей 150-153 ЦПК України можна дійти висновку, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.
Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.
Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач має намір подати позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська компанія будівництва та реконструкції Групп», Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська компанія будівництва та реконструкції», Гаражно-будівельного кооперативу «Печерський» про визнання недійсним договору № 09/06-23 від 09 червня 2023 та визнання права користування нерухомим майном - частини гаражного боксу № НОМЕР_1 , а такий захід забезпечення, який встановив заборону перешкоджання та блокування ОСОБА_1 проїзд на територію Гаражно-будівельного кооперативу, відповідає вимогам і невжиття забезпечення позову може призвести до порушення прав позивача.
Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.
Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.
При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […]
Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».
Таким чином, при розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18.
Як вбачається з виділених матеріалів цивільної справи, предметом спору є правомірність вчинення договору дарування посвідченого 20 липня 2023 року Журавською В.В. державним нотаріусом Першої броварської державної нотаріальної контори за №1-1951 та визнання права власності на квартиру АДРЕСА_2 за "Маркет нерухомості 2021".
Відповідно до положень ст. ст. 76, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Колегія суддів відхиляє доводи апелянта з приводу, що станом на 07 липня 2023 року жодний позов, якому передувала заява про забезпечення позову, в матеріалах справи відсутній.
Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_1 подано позовну заяву, якій присвоєно єдиний унікальний номер № 752/13122/23, проте інформація про відкриття провадження відсутня.
Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, зокрема, й власників.
Статтями 12 і 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Приймаючи до уваги наведені позивачем докази та обґрунтування заявлених вимог у клопотанні щодо забезпечення позову до подачі позову, їх обґрунтованість, наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення заяви про забезпечення позову.
Доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують та не впливають на правильність постановленої у справі ухвали суду.
Враховуючи викладене колегія суддів прийшла до висновку про те, що апеляційну скаргу належіть залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.
При цьому слід зауважити, що за положеннями ч.6 ст.158 ЦПК України відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.
Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 375, 383, 384 ЦПК України, суд,-
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська компанія будівництва та реконструкції Групп»  залишити без задоволення.
Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 26 червня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови складено 21 грудня 2023 року.
 
Головуючий                                                                           Д.Р. Гаращенко
 
Судді                                                                                      В.І. Олійник
 
                                                                                               Л.П. Сушко