ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2023 року 
м. Черкаси   

Справа № 711/2741/20		
Провадження № 22-ц/821/1605/23		
Категорія: скарга на ухвалу 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В. 
суддів: Василенко Л.І.,  Бородійчука В.Г.
за участю секретаря: Мунтян К.С.

учасники справи: 
скаржник ( стягувач) : ОСОБА_1 ,
представник скаржника : адвокат Самойленко Артем Володимирович
боржник : ОСОБА_2 
суб`єкт оскарження: Другий відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на додаткову ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 лютого 2023 року (постановлену під головуванням судді Казидуб О.Г. в приміщенні Придніпровського районного суд м. Черкаси, повний текст ухвали складено 03 лютого 2023 року) за заявою представника ОСОБА_1 - адвоката Самойленка Артема Володимировича про стягнення судових витрат по цивільній справі за скаргою представника ОСОБА_1 – адвоката Самойленка Артема Володимировича на бездіяльність державного виконавця в рамках виконавчого провадження ВП 69893230, боржник: ОСОБА_2 , -

в с т а н о в и в :

09 листопада 2022 року через засоби поштового зв`язку  ОСОБА_3 , яка діє через свого представника адвоката Самойленка А.В. звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси зі скаргою на  бездіяльність державного виконавця в рамках виконавчого провадження ВП 69893230.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 січня 2023 року скаргу ОСОБА_1 , в особі її представника адвоката Самойленка Артема Володимировича, на бездіяльність державного виконавця в рамках виконавчого провадження ВП 69893230, боржник: ОСОБА_2   - задоволено.
Визнано бездіяльність Головного державного виконавця Петренко С.В. в рамках виконавчого провадження 69893230, яка полягає у невинесенні постанови про арешт майна (коштів) боржника у строки, що встановлені ч. 2 ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» - незаконною.
20 січня 2023 року представник ОСОБА_1 – адвокат Самойленко А.В. через засоби поштового зв`язку подав до Придніпровського районного суду м. Черкаси заяву про розподіл витрат на правничу допомогу, яку мотивував тим, що орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу було зазначено в скарзі та завчасно вказано, що згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України докази фактичної оплати будуть подані додатково.
Також вказує, що 11.08.2022 між ОСОБА_1 та АО «Агенція правового захисту» було укладено договір про надання правової допомоги, згідно умов якого фактично представництво інтересів заявника у даній справі з моменту укладення договору адвокат надавав такі послуги: здійснено правовий аналіз документів у спірних правовідносинах та надано консультаційні послуги з аналізом судової практики щодо оскарження дій/бездіяльності державного виконавця щодо несвоєчасного накладення арешту на активи боржника; підготовлено і подано до суду скаргу від 09.11.2022 на бездіяльність Головного державного виконавця Петренко С.В. в рамках ВП 69893230, що полягає у несвоєчасному винесенні постанови про арешт майна (коштів) боржника; направлено до суду клопотання від 30.12.2022 та 11.01.2023 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції; прийнято участь у судових засіданнях ( в режимі відеоконференції), які відбулися 10.01.2023 (09 год 30 хв) та 18.01.2023 (14 год 30 хв); ознайомлення 11.01.2023 з матеріалами справи в приміщенні суду. 
Загальна вартість вказаних послуг разом з гонораром згідно договору становить 18 500 грн. Адвокат вважає дані витрати ОСОБА_1 обгрунтованими, пов`язаними саме з даною справою, а також співвмірними зі складністю справи та наданим адвокатом обсягом послуг; часом, витраченим адвокатом на надання послуг; 
Просив суд здійснити розподіл судових витрат шляхом прийняття додаткового рішення про стягнення на користь ОСОБА_1 18 500 грн. витрат на правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань Придніпровського ВДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м. Київ).
Додатковою ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 лютого 2023 року ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 січня 2023 року по справі № 711/2741/20 за скаргою  ОСОБА_1 , в особі її представника адвоката Самойленка Артема Володимировича, на бездіяльність державного виконавця в рамках виконавчого провадження ВП 69893230, боржник:  ОСОБА_2 , доповнено реченням наступного змісту:«Стягнути з  Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати на правову допомогу в розмірі 9 250 грн. Решті відмовити.»
Ухвала суду, зокрема, мотивована тим, що у постанові від 12.02.2020 року у справі №648/1102/19 Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. Суд з урахуванням конкретних обставин, ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд має застосувати положення закону про завдання та принципи цивільного судочинства, пропорційність у цивільному судочинстві, а також конкретні обставини справи, вимоги, з якими заявник звернулася до суду, їх значення для заявника.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
Судом враховано, що представником Придніпровського відділу ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) заявлено клопотання про зменшення розміру судових витрат.
Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які підтверджують понесення скаржником ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу, а також прийнявши до уваги, що представником Придніпровського відділу ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції( м. Київ) заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу та той факт, що розмір таких витрат є завищеним та неспівмірним з обсягом наданих адвокатом послуг та складністю справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви та стягнення із Придніпровського відділу ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 судових витрат на правову допомогу в розмірі 9250 грн 00 коп. 
В апеляційній скарзі, поданій 01 вересня 2023 року через засоби поштового зв`язку, Другий відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) із посиланням на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить скасувати додаткову ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 лютого 2023 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 – адвоката Самойленка А.В. про ухвалення додаткового рішення.
Апеляційна скарга мотивована тим, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 ст. 137 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Вважає, що з урахуванням співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи, розумності витрат, суду першої інстанції необхідно було відмовити ОСОБА_1 у стягненні судових витрат на професійну правничу допомогу з мотивів їх неспіврозмірності сумі заявленого відшкодування.
У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов на адресу апеляційного суду 19 вересня 2023 року, представник ОСОБА_1 – адвокат Самойленко А.В. вважає, що додаткова ухвала Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 лютого 2023 року законна, обґрунтована та прийнята з врахуванням правових позицій Верховного Суду, а тому апеляційна скарга є безпідставною та такою, що не підлягає до задоволення.
Звертає увагу суду на підпис особи, яка підписала апеляційну скаргу. На апеляційній скарзі міститься підпис невідомої особи, це не підпис начальника відділу В.А. Горох та посилаючись на ч. 5 ст. 357 ЦПК України, згідно якої апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо вона подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.
Вказує, що оскільки скаргу ОСОБА_1 задоволено, тому відмова у стягненні на її користь понесених нею витрат на правничу допомогу, протирічить нормам ЦПК.
Крім того, адвокат зазначає, що представником відділу державної виконавчої служби ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не було надано жодного обгрунтованого заперечення щодо розміру витрат на правничу допомогу, окрім як позиції, що апелянт є бюджетною установою та обслуговується казначейством.
Також, до апеляційної скарги не надано жодного доказу , що витрати на правничу допомогу є завищеними або неспівмірними зі складністю справи.
Вказує, що апеляційна скарга не містить жодного належного та допустимого доказу, жодного обгрунтування, не має контр-розрахунку витрат, які, на думку апелянта, є розумними та співмірними. Вся позиція апелянта побудована лише на суб`єктивному переконанні представника ДВС, тобто на його припущенні.
Звертає увагу, що орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу під час розгляду справи стягувач зазначив у своїй скарзі до суду першої інстанції і крім того, вказав, що докази фактично понесених ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції будуть надані додатково. 
Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість додаткової ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Постановляючи додаткову ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що наявними доказами у справі підтверджено надання адвокатом Самойленко А.В. послуг з професійної правничої допомоги ОСОБА_1 на підставі Договору про надання правової допомоги від 11.08.2022 року, а також взято до уваги, що представником Придніпровського відділу ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції( м. Київ) заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу та той факт, що розмір таких витрат є завищеним та неспівмірним з обсягом наданих послуг адвокатом, складністю справи, у зв`язку із чим суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви та стягнення із Придніпровського відділу ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 судових витрат на правову допомогу в розмірі 9 250 грн 00 коп.
Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
У частині першій статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до вимог ст. 452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року N 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року N 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року N 6-рп/2013).
Кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, визначених законом, держава забезпечує надання професійної правничої допомоги безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав та особи, яка надає правничу допомогу. Для надання професійної правничої допомоги діє адвокатура. Забезпечення права на захист від кримінального обвинувачення та представництво в суді здійснюються адвокатом, за винятком випадків, установлених законом. Витрати учасників судового процесу на професійну правничу допомогу відшкодовуються в порядку, визначеному законом (стаття 10 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року).
Пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Частиною 1 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
За умовами ст. ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, у скарзі на бездіяльність державного виконавця в рамках виконавчого провадження ВП 69893230, представником скаржника ОСОБА_1 - адвокатом Самойленко А.В. було зазначено, що скаржник надає орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу під час розгляду скарги та докази фактично понесених судових витрат будуть подані додатково відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
В межах строку, визначеного ч. 8 ст. 141 ЦПК України представником скаржника адвокатом Самойленко А.В. подано до суду заяву про розподіл судових витрат на правничу допомогу у справі № 711/2741/20, на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу під час розгляду даної справи, представником заявника надано Договір про надання правової допомоги від 11.08.2022, укладений між ОСОБА_1 та АО «Агенція правового захисту» щодо захисту та представництва інтересів замовника у судових органах всіх інстанцій, органах ДВС, приватних виконавців, банківських установах, правоохоронних і контролюючих органах та в будь яких інших установах, підприємствах і організаціях з питань, які випливають зі стягнення позики, підтвердженої розпискою ОСОБА_2 від 22.04.2017, Звіт про виконання договору щодо надання правової допомоги ( детальний опис правничої допомоги), Акт прийому-передачі наданих послуг від 20.01.2023, рахунок від 20.01.2023 за договором про надання правової допомоги від 11.08.2022.
Крім того, долучено до заяви про розподіл судових витрат, докази про направлення даної заяви іншим учасникам справи.
Відповідно до Звіту про виконання договору щодо надання правової допомоги (детальний опис правничої допомоги) та Акту прийому-передачі наданих послуг від 20.01.2023, на виконання умов вищевказаного договору, адвокатом були надані послуги щодо захисту прав та інтересів ОСОБА_1 як стягувача, а саме: здійснено правовий аналіз документів у спірних правовідносинах та надано консультаційні послуги з аналізом судової практики щодо оскарження дій/бездіяльності державного виконавця щодо несвоєчасного накладення арешту на активи боржника; підготовлено і подано до Придніпровського районного суду м. Черкаси скаргу від 09.11.2022 на бездіяльність головного державного виконавця Петренко С.В. в рамках виконавчого провадження ВП 69893230, що полягає у несвоєчасному винесенні постанови про арешт майна (коштів) боржника; направлено у Придніпровський районний суд м. Черкаси клопотання від 30.12.2022 та 11.01.2023 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду (загалом витрачено 60 хв. по тарифу 1 000 грн/1 год послуга поза межами судового засідання); прийнято участь у судовому засіданнях (в режимі відеоконференції), які відбулися 10.01.2023 ( 09 год 30 хв) та 18.01.2023 ( 14 год 30 хв) ( загалом було прийнято участь у двох засіданнях по тарифу 2 500 грн/1засідання); ознайомлення 11.01.2023 з матеріалами справи в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси ( загалом витрачено 60 хв. по тарифу 1 000 грн/ 1год послуг поза межами судового засідання. 1 000 грн*1/2 год =500 грн); гонорар адвоката – 5 000 грн. 
Загальна вартість вказаних послуг разом з гонораром адвоката згідно договору становить 18 500 грн.
Згідно пункту 3 Акту прийому-передачі наданих послуг від 20.01.2023, за домовленістю сторін оплата здійснюється шляхом видачі готівкових грошових коштів або шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Виконавця (адвоката) після надання відповідних послуг, але не раніше ніж через 90 днів після набрання ухвалою суду від 11.12.2022 у справі № 711/2741/20 законної сили та фактичного стягнення присудженої суми заборгованості.
Надані адвокатом Самойленко А.В. документи відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України є належними доказами понесення ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у даній справі.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15-ц).
Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України).
Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 22 грудня 2020 року у справі N 143/173/19 (провадження N 61-16088св19).
Відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)скористався своїм процесуальним правом та надав заяву , в якій просив зменшити розмір витрат у зв`язку з тим, що Придніпровський відділ ДВС у місті Черкаси ЦМУМЮ ( м. Київ) є бюджетною установою, фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України, розрахункове-касове обслуговування відповідно до Бюджетного кодексу України здійснюється Державною казначейською службою України та лише в межах відкритих асигнувань. 
Колегія суддів вважає вірними  врахування судом першої інстанції позиції Верховного Суду, який неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18), у зв`язку із чим суд дійшов вірного висновку про стягнення витрат на правову допомогу, зменшивши їх розмір, який підлягає до стягнення з Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 до 9 250 грн, при цьому, взяв до уваги подане представником Придніпровського відділу ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції( м. Київ) клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу та той факт, що розмір таких витрат є завищеним та неспівмірним з обсягом наданих адвокатом послуг та складністю справи.
Доводи апеляційної скарги наведених вище висновків суду першої інстанції не спростовують.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що постановлена у справі ухвала є законною та обґрунтованою і підстав для її зміни чи скасування за наведеними у апеляційній скарзі доводами, не вбачає.
Згідно з пунктом першим частини першої статті 374 та статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі положень ст. 141 ЦПК України судові витрати за розгляд справи в апеляційному суді слід залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу  Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) – залишити без задоволення.
Додаткову ухвалу Придніпровського районного суд м. Черкаси від   03 лютого 2023 року за заявою представника ОСОБА_1 - адвоката Самойленка Артема Володимировича про стягнення судових витрат по цивільній справі за скаргою представника ОСОБА_1 – адвоката Самойленка Артема Володимировича на бездіяльність державного виконавця в рамках виконавчого провадження ВП 69893230, боржник: ОСОБА_2 - залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча                                  О.В. Карпенко

Судді                         В.Г. Бородійчук 

                       Л.І. Василенко

/повний текст постанови суду виготовлено 30 жовтня 2023 року/