УХВАЛА
 
24 листопада 2023 року
м. Київ
 
справа № 521/10613/20
провадження № 61-16185ск23
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Краснощокова Є. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 26 липня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 25 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення суми боргу,
ВСТАНОВИВ:
В липні 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення суми боргу та просила суд стягнути солідарно з відповідачів на її користь заборгованість у розмірі 2 358 900,00 грн.
РішеннямМалиновського районного суду м. Одеси від 26 липня 2021 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 25травня 2023 року, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму у розмірі 2 358 900,00 грн. У задоволенні позову щодо ОСОБА_3 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 10 510,00 грн.
10 серпня 2023 року ОСОБА_1 вперше подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 26 липня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 25 травня 2023 року з пропуском строку на касаційне оскарження.
Ухвалою Верховного Суду від 21 серпня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, зокрема заявнику запропоновано: подати до Верховного Суду належні докази на підтвердження отримання вперше копії постанови суду апеляційної інстанції після прийняття оскарженої постанови (з 25 травня 2023 року) до моменту звернення до Верховного Суду із касаційною скаргою (до 10 серпня 2023 року) у виді довідки суду про ненаправлення (неотримання) копії оскаржуваного рішення або копії матеріалів справи, з яких можливо встановити відсутність доказів на підтвердження вручення судового рішення стороні, довідки поштового відділення зв`язку або інші докази на підтвердження цих обставин; уточнити дату постанови апеляційного суду; подати уточнену редакцію касаційної скарги, в якій зазначити конкретний (конкретні) пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України, на підставі якого (яких) подається касаційна скарга, та копії уточненої редакції касаційної скарги, відповідно до кількості учасників справи; доплатити судовий збір у розмірі 19 520 грн.
13 вересня 2023 року на адресу Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків, до якої заявником додано оригінал квитанції про сплату судового збору в розмірі 19 520,00 грн та вказано, що постанову Одеського апеляційного суду від 25 травня 2023 року вручено йому 11 липня 2023 року, про що свідчить запис у штампі на копії вказаної постанови апеляційного суду, яка була додана до клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, отже наявні підстави для поновлення йому пропущеного строку на касаційне оскарження, інших достатніх доказів на підтвердження того, що суд апеляційної інстанції не надсилав йому, та він не отримав копії оскаржуваного судового рішення, зокрема довідку суду першої або апеляційної інстанції про те, що в матеріалах справи немає доказів своєчасного направлення апеляційним судом копії оскаржуваного рішення заявник не надав. Також не було усунуто ОСОБА_1 й інших недоліків касаційної скарги.
Тому ухвалою Верховного Суду від 02 жовтня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто заявникові.
13 листопада 2023 року ОСОБА_1 повторно звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 26 липня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 25 травня 2023 року з пропуском строку на касаційне оскарження, у якій просить скасувати судові рішення. 
До касаційної скарги додано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, у якому заявник вказує, щопостанова Одеського апеляційного суду від 25 травня 2023 року була вручена йому 11 липня 2023 року, про що свідчить запис у штампі на копії вказаної постанови апеляційного суду, яка додана до касаційної скарги, отже наявні підстави для поновлення йому пропущеного строку на касаційне оскарження, оскільки вперше касаційну скаргу він подав до Верховного Суду в межах 30 днів з отримання копії постанови. Однак суд касаційної інстанції не визнав такий доказ поважною причиною для поновлення строку та в ухвалі про повернення зазначив, що повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду коли перестануть існувати обставини, які стали підставою для повернення. Після отримання ухвали Верховного Суду від 02 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з заявою про надання відповіді щодо відправлення йому оскаржуваної постанови. 28 жовтня 2023 року ОСОБА_1 отримав відповідь Одеського апеляційного суду про те, що оскаржувану постанову йому направляли на електронну адресу, однак повідомлення повернулось як не доставлене, що підтвердило його твердження про те, що вперше оскаржувану постанову він отримав 11 липня 2023 року, тому просить поновити строк на касаційне оскарження.
Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.
Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.
Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).
Проте право на повторне звернення до суду після повернення касаційної скарги не є самостійною підставою поновлення строку касаційного оскарження.
Скаржник не обґрунтував та не надав належних доказів того, чому він був позбавлений можливості усунути недоліки касаційної скарги, зазначені в ухвалі Верховного Суду від 21 серпня 2023 року вчасно. Крім того, зі змісту ухвали Верховного Суду від 02 жовтня 2023 року слідує, що заявнику повернуто касаційну скаргу не лише у зв'язку з ненаданням належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження, а й з інших підстав, зокрема: заявником не надано уточненої редакції касаційної скарги із визначенням конкретного (конкретних) пункту (пунктів) частини другої статті 389 ЦПК України, на підставі якого (яких) подається касаційна скарга та не уточнено дату постанови апеляційного суду, яка ним оскаржується в касаційному порядку.
Згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.
За таких обставин заявнику слід навести інші підстави для поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень і, зокрема, зазначити обставини, що унеможливили вчасне усунення недоліків вперше поданої касаційної скарги та надати належні та допустимі докази на підтвердження зазначених заявником обставин.
Крім того, касаційна скарга не у повній мірі відповідає вимогам пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України, а саме скаржником до касаційної скарги не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.
До касаційної скарги ОСОБА_1 додано дві квитанції про сплату судового збору від 10 серпня 2023 року № 9314-3609-2401-1428 на суму 1 500,00 грн та від 13 вересня 2023 року № ПН1219 на суду 19 520,00 грн, які не можуть бути прийняті судом, як належний доказ сплати судового збору, оскільки вказаний судовий збір було сплачено скаржником при поданні касаційної скарги у серпні 2023 року, яку ухвалою Верховного Суду від 02 жовтня 2023 року повернуто. За повторно подану касаційну скаргу судовий збір сплачується на загальних підставах.
Підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на час подання позовної заяви) визначено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.
Зважаючи на те, що позовну заяву подано у липні 2020 року, судовий збір підлягає сплаті за ставками, встановленими законом станом на 01 січня 2020 року.
Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2020 року становив 2 102 грн.
Таким чином, ОСОБА_1 слід сплатити судовий збір у порядку та розмірі, визначених Законом України «Про судовий збір», розмір якого становить 21 020,00 грн (2 102 * 5 * 200 %).
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н, код ЄДРПОУ: 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA288999980313151207000026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055).
На підтвердження сплати судового збору скаржнику необхідно надати до суду документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі. Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».
Крім того, пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України визначено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу.
Тлумачення норм ЦПК України свідчить, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених в пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково вказуватися у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення. 
Скаржник узагальнено посилається на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, однак не зазначає виключні підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження. 
Доводи касаційної скарги зводяться до необхідності переоцінки доказів у справі, що знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду (стаття 400 ЦПК України). 
Ураховуючи наведене, позивачу необхідно подати до Верховного Суду підписану касаційну скаргу у новій редакції, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) та яка відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, додати до неї копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявникові строк для усунення її недоліків.
Керуючись статтями 185, 260, 389, 390, 393 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 26 липня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 25 травня 2023 року залишити без руху.
Встановити для усунення недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали, настануть наслідки передбачені статтею 393, 394 ЦПК України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                  Є. В. Краснощоков