ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2023 року	Львів	Справа № 260/2262/23 пров. № А/857/14792/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 

головуючого-судді                    Кузьмича С. М.,
суддів                                        Довгої О.І., Матковської З.М., 
за участю секретаря                    Пославського Д.Б.,
представника апелянта           Васіна І.О.,
позивача                                    ОСОБА_1 ,
представника позивача           Йосипчук О.В.,
представника відповідача       Андращук Д.С.,
представника третьої особи   Юр`єва К.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Львові справу за апеляційною скаргою Міністерства юстиції України на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 липня 2023 року (ухвалене головуючим – суддею Плеханова З.Б. об 11 год. 39 хв. у м. Ужгород) у справі № 260/2262/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Національне агенство України з питань державної служби про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

                                                       ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідачів про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що його звільнення відбулося з порушенням його трудових прав, оскільки йому не було запропоновано рівнозначні посади. Відповідачем два рази було надіслано списки посад , які були нижчі і не були рівнозначними посаді, яку займав позивач, у зв`язку з чим він відмовився від запропонованих посад. Позивач звертав увагу, що новим штатним розписом було передбачено посади заступників, однак вони були зайняті особами, яких було раніше ніж позивача попереджено про наступне звільнення та раніше переведено із регіональних управлінь, у зв`язку з чим має місце дискримінація по відношенню до нього.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 19.07.2023 адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано наказ № 204/к від 03.03.2023 в.о. Державного секретаря Міністерства юстиції України, директора Департаменту публічного права Л. Кравченко № 204/к від 03.03.2023 «Про звільнення». Поновлено ОСОБА_1 на державній службі на посаді заступника начальника Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) з 07.03.2023. Стягнуто з Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 07.03.2023 по 19.07.2023 в розмірі 78458, 52 грн. Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на державній службі на посаді заступника начальника Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) допущено до негайного виконання. Рішення суду в частині стягнення на користь ОСОБА_1 заробітної плати у межах одного місяця в розмірі 16307 грн допущено до негайного виконання.
Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не було дотримано вимоги процедури звільнення згідно ст. 87 Закону України «Про державну службу» та допущені наступні порушення, а саме:
відсутній порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації з метою визначення працівника, який має переважне право на залишення на роботі, як це передбачено частиною першою статті 42 Кодексу Законів про працю України (далі – КЗпП України);
не було запропоновано рівнозначної посади, чим самим було допущено порушення принципу державної служби встановленого п. 7 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну службу», а саме: забезпечення рівного доступу до державної служби - заборона всіх форм та проявів дискримінації, відсутність необґрунтованих обмежень або надання необґрунтованих переваг певним категоріям громадян під час вступу на державну службу та її проходження.
Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, Міністерство юстиції України, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.
Зокрема в апеляційній скарзі зазначає, що згідно ст. 87 Закону України «Про державну службу» виключними та вичерпними підставами звільнення з причин скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізації державного органу є , в тому числі, відмова від такого переведення. Позивача було попереджено 13.01.2023 про наступне звільнення у зв`язку зі скороченням посади державної служби та одночасно запропоновано посади державної служби, від яких він відмовився, і повторно 14.02.2023 також йому було запропоновано посади державної служби, від яких позивач повторно відмовився, а тому процедура звільнення відповідачем була дотримана у відповідності до вимог законодавства.
Позивач скористався своїм правом та подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Разом з цим, Національне агентство України з питань державної служби також подало відзив на апеляційну скаргу в якому підтримало позицію апелянта.
Представник апелянта, відповідача та третьої особи в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу та надали пояснення, просять апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.
В судовому засіданні позивач та його представника, заперечили проти задоволення апеляційної скарги та надали пояснення, просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, позивача та представників учасників справи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції — без змін, з наступних підстав.
З матеріалів справи слідує, що 21.12.2019 Наказом № 4086/к в.о. Державного секретаря Міністерства юстиції України Л.Кравченко призначено ОСОБА_1 з 26.12.2019 на посаду заступника начальника Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у Закарпатській області Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Івано-Франківськ), як переможця конкурсу в порядку переведення з посадовим окладом згідно зі штатним розписом , збереженням 6 рангу державного службовця в межах категорії «Б» посад державної служби та встановленням випробуванням строком шість місяців.
09.06.2020 згідно повідомлення Державного секретаря Міністерства юстиції України випробування ОСОБА_1 пройдено успішно.
18.01.2022 ОСОБА_1 ознайомлено з посадовою інструкцією заступника начальника Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у Закарпатській області Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Івано-Франківськ), згідно якої:. категорія посади державної служби - Б; безпосередній керівник- начальник Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ); основні посадові обов`язки - здійснення керівництва та організація діяльністю міжрегіонального управління Міністерства юстиції у Закарпатській області.
13.01.2022 Державним секретарем Міністерства юстиції України Оленою Богачовою заступнику начальника Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у Закарпатській області Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) надіслано Попередження про звільнення, в якому зазначено наступне:
«У зв`язку з реалізацією постанови КМУ від 16.08.2022 № 912 «Про реорганізацію міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції» та затвердженням структури та штатної чисельності Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повідомляють про скорочення посади заступника начальника Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у Закарпатській області Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).
Разом з тим інформують про перейменування Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства (м. Івано-Франківськ) у Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
Одночасно пропонують переведення на одну з посад державної служби, зазначених у листі Західного міжрегіонального управління Мінюсту від 10.01.2023 року № 3/14/152 згідно з додатком до попередження про звільнення.
У разі незгоди потрібно подати заяву про звільнення.».
14.02.2023 ОСОБА_1 направив на адресу Державного секретаря Міністерства юстиції України лист, в якому вказав, що змушений відмовитися від запропонованих посад, оскільки жодна з них не є рівнозначною до займаної ним посади. і така пропозиція позбавляє його права доступу до державної служби і носить дискримінаційний характер.
24.02.2023 Державний секретар Міністерства юстиції України ОСОБА_2 направила лист ОСОБА_1 «Щодо зайняття посади», де вказала, що станом на день внесення позивачу попередження про звільнення від 13.01.2023 року № 4595/14.3/31-23 та на час написання даного листа рівнозначні вакантні посади державної служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, призначення яких здійснюється Державним секретарем Мінюсту, відсутні. А тому пропонують повторно переведення на одну з посад державної служби, зазначених у листі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 20.02.2023.
24.02.2023 ОСОБА_1 направив листа на адресу Державного секретаря Міністерства юстиції України Олени Богачової про відмову від запропонованих посад, оскільки ці посади не є рівнозначними займаній ним посади.
03.03.2023 в.о. Державного секретаря Міністерства юстиції України, директором Департаменту публічного права Л. Кравченко видано Наказ № 204/к «Про звільнення», в якому зазначено наступне :
«Звільнити ОСОБА_1 з посади заступника начальника Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 06.03.2023 відповідно до пункту 1 частини першої , абзацу третього частини третьої статті 87 Закону України «Про державну службу» у зв`язку із скороченням посади посади заступника начальника Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) з припиненням державної служби.
Підстава:
Постанова КМУ від 16.08.2022 № 912 «Про реорганізацію міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції»;
Наказ Міністерства юстиції України від 07.10.2022 № 437/к «Про затвердження структури та штатної чисельності»;
Наказ Міністерства юстиції України від 23.11.2022 № 5225/5 «Про затвердження структури та штатної чисельності»;
Наказ Міністерства юстиції України від 23.11.2022 № 5794/5 «Про затвердження структури та штатної чисельності»;
Попередження про звільнення від 13.01.2023 № 4595/14.3/31-23 з пропозицією посад державної служби;
заява ОСОБА_1 від 14.02.2023 про відмову від запропонованих посад;
лист Міністерства юстиції України від 24.02.2023 № 22928-32-23/14.3 з пропозицією посад державної служби;
заява ОСОБА_1 від 24.02.2023 про відмову від запропонованих посад.»
03.03.2023 Західним Міжрегіональним управлінням юстиції видано Наказ № 509/03 «Про оголошення наказу Міністерства юстиції України від 03.03.2023 № 204/к «Про звільнення», яким наказано провести відповідні заходи та виплати ОСОБА_1 .
Позивач вважаючи спірний наказ про звільнення протиправним, звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначено Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 889-VIII).
Відповідно до ст. 5 Закону № 889-VIII правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби. Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.
Скорочення чисельності або штату державних службовців, ліквідація державного органу, реорганізація державного органу є підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення у разі, коли відсутня можливість пропозиції іншої рівнозначної посади державної служби або, як виняток, нижчої посади державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей, відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону № 889-VIII.
Ліквідація або реорганізація державного органу, відбувається виключно на підставі відповідного рішення Кабінету Міністрів України.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» територіальні органи міністерства утворюються як юридичні особи публічного права в межах граничної чисельності державних службовців та працівників міністерства і коштів, передбачених на утримання міністерства, ліквідовуються, реорганізовуються за поданням міністра Кабінетом Міністрів України.
Відповідно п.7 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» Міністр вносить Кабінету Міністрів України подання про утворення в межах граничної чисельності державних службовців та працівників апарату міністерства і коштів, передбачених на утримання міністерства, ліквідацію, реорганізацію територіальних органів міністерства як юридичних осіб публічного права, затверджує положення про них.
Відповідно до ст.і 13 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» структуру територіальних органів міністерства затверджує міністр; штатний розпис та кошторис територіальних органів міністерства затверджує державний секретар міністерства.
Кабінет Міністрів України наділений повноваженнями щодо затвердження граничної чисельності працівників органів виконавчої влади, утворення як юридичних осіб публічного права в межах граничної чисельності державних службовців та працівників міністерства і коштів, передбачених на утримання міністерства, ліквідації, реорганізації територіальних органів міністерства та не наділений повноваженнями визначати чисельність кожного окремого територіального органу.
Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що Постановою Кабінету Міністрів України від 16.08.2022 № 912 «Про реорганізацію міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції» реорганізовано міжрегіональні територіальні органів Міністерства юстиції, :
Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Львів) шляхом його приєднання до Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) з перейменуванням у Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції;
Центрально-Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) шляхом його приєднання до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ);
Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків) шляхом його приєднання до Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) з перейменуванням у Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції;
Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) шляхом його приєднання до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
Установлено, що здійснення заходів, пов`язаних з реорганізацією міжрегіональних територіальних органів згідно з пунктом 1 цієї постанови, покладається на Міністерство юстиції.
Наказами Міністерства юстиції України від 07.10.2022 № 437/к «Про затвердження структури та штатної чисельності», від 23.11.2022 № 5225/5 «Про затвердження структури та штатної чисельності», від 23.11.2022 № 5794/5 «Про затвердження структури та штатної чисельності» затверджено структуру та штатну чисельність Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
У вказаних вище наказах визначено :
1.керівництво міжрегіонального управління - 5 штатних одиниць
1.1 начальник міжрегіонального управління - 1
1.2 Перший заступник начальника міжрегіонального управління- 1
1.3 заступники начальника міжрегіонального управління - 2
1.4 заступник начальника міжрегіонального управління-начальник Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області - 1
З огляду на зазначене, відбулася реорганізація, яка вимагала проведення комплексу організаційно-розпорядчих дій, в тому числі – кадрових.
Відповідно до ст. 6 Закону № 889-VIII посади державної служби в державних органах поділяються на категорії та підкатегорії залежно від: порядку призначення, характеру та обсягу повноважень, змісту роботи та її впливу на прийняття кінцевого рішення, ступеня посадової відповідальності, необхідного рівня кваліфікації та професійних компетентностей державних службовців.
2) категорія «Б» - посади:
керівників та заступників керівників державних органів, юрисдикція яких поширюється на територію Автономної Республіки Крим, однієї або кількох областей, міст Києва і Севастополя, одного або кількох районів, районів у містах, міст обласного значення;
керівників державної служби у державних органах, юрисдикція яких поширюється на територію Автономної Республіки Крим, однієї або кількох областей, міст Києва і Севастополя, одного або кількох районів, районів у містах, міст обласного значення;
керівників та заступників керівників структурних підрозділів державних органів незалежно від рівня юрисдикції таких державних органів.
Згідно до ст. 41 Закону № 889-VIII державний службовець з урахуванням його професійної підготовки та професійних компетентностей може бути переведений без обов`язкового проведення конкурсу:1) на іншу рівнозначну або нижчу вакантну посаду в тому самому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням керівника державної служби або суб`єкта призначення.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 83 Закон № 889-VIII  державна служба може бути припинена за ініціативою суб`єкта призначення (стаття 87 цього закону).
У п. 1 ч. 1 ст. 87 Закон № 889-VIII визначено, що підставою для припинення державної служби є скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.
Застосування положень п. 1 ч. 1 ст. 87 Закон № 889-VIII передбачає виконання наступних вимог.
Відповідно до абзацу 1 ч. 3 ст. 87 Закону № 889-VIII суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів.
Одночасно з попередженням про звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. При цьому, враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю (абзац 2 ч. 3 ст. 87 Закон № 889-VIII).
Відповідно державний службовець звільняється на підставі п. 1 ч. 1 цієї статті у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду (абзац 3 ч. 3 ст. 87 Закон № 889-VIII).
Аналіз наведених правових норм у їх сукупності дає підстави для висновку про те, що в разі вивільнення державного службовця у зв`язку із реорганізацією державного органу роботодавець зобов`язаний запропонувати працівнику іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. І лише, якщо він відмовляється від такого переведення, роботодавець звільняє такого державного службовця.
Тобто, виключними та вичерпними підставами звільнення з причин скорочення чисельності або штату державних службовців, ліквідації державного органу, реорганізації державного органу є, в тому числі, відмова від такого переведення.
Як слідує з матеріалів справи, що згідно наданого представником позивача на його адвокатський запит до Мінюсту від 17.03.2023 листа- відповіді № 41427/40545-33-23/14-3 від 05.04.2023 за підписом ОСОБА_3 , судом встановлено , що ваканті посади заступників управлінь, які є рівнозначними посаді позивача були запропоновані іншим посадовим особам ще до часу попередження позивача про звільнення у січні 2023 року, чим самим на переконання суду першої інстанції позивач був поставлений не в однакові умови переведення на рівнозначну посаду, що свідчить про дискримінаційний характер.
Щодо достовірності вказаної вище інформації відповідачі не заперечували в суді першої та апеляційної інстанціях.
Так, всі особи, які зайняли вакантні посади державної категорії Б заступників начальника Західного міжрегіонального управління , які є рівнозначними посаді , яку займав позивач, були попереджені про звільнення в жовтні-грудні 2022 року коли і були переведені на вакантні посади, що стверджується :
попередженням про звільненням ОСОБА_4 від 18.11 2022 та Наказом Державного секретаря Мінюсту Олени Богачової № 5574/5 від 13.12.2022 про його переведення з посади заступника начальника Західного міжрегіонального управління Мінюсту на посаду заступника міжрегіонального управління Західного міжрегіонального управління, збереженням 5 рангу державного службовця в межах категорії «Б» ( підстава , попередження про звільнення, заява ОСОБА_4 );
Наказом Державного секретаря Мінюсту Олени Богачової № 4815/5 від 28.10.2022 про переведення ОСОБА_5 , заступника начальника Південно-Західного міжрегіонального управлінн з 01.11.2022  на посаду заступника начальника Західного міжрегіонального управління збереженням 4 рангу державного службовця в межах категорії «Б» (підстава, попередження про звільнення, заява ОСОБА_5 )
Наказом Державного секретаря Мінюсту Олени Богачової № 4815/5 від 28.10.2022 про переведення ОСОБА_6 , заступника начальника Південно-Західного міжрегіонального управління Тернопільській області з 01.11.2022 на посаду заступника начальника Західного міжрегіонального управління збереженням 4 рангу державного службовця в межах категорії «Б» (підстава, попередження про звільнення , заява ОСОБА_6 ).
Відтак враховуючи наведене вище, колегія суддів поділяє висновок суду першої інстанції, що позивачу не було запропоновано рівнозначну посаду категорії «Б» з врахуванням ст. 6 Закону № 889-VIII .
Покликання відповідача на те, що нас час попередження про звільнення та на час пропонування позивачу посад не було рівнозначних посад як обґрунтування надання запропонованого списку нижчих посад не відповідає вимогам ч. 3 ст. 87 Закону № 889-VIII, оскільки дана стаття не містить прив`язки до часу попередження та час пропонування вакантних посад.
Верховний Суд у справі № 340/1791/22 зазначив, «Видається очевидним, що пропонування іншої рівнозначної посади державної служби або, як виняток, нижчої посади державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей (відповідно до абзаців 1, 2 ч. 3 ст. 87 Закону № 889-VIII) має на меті залишити працівника на державній службі (шляхом його переведення на запропоновану посаду без проведення конкурсу) й відповідач, якщо пропонує ці посади, то має робити це не для позірного дотримання процедури, визначеної законом, а для реального виконання цих приписів закону. Повідомлення переліку вакантних посад задля самого лише повідомлення цих посад як передумови для звільнення не свідчить про реальне виконання Закону чи, принаймні, намагання його виконати.»
Враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що недотримання відповідачем вимог Закону № 889-VIІІ, зокрема не було запропоновано рівнозначної посади, чим самим було допущено порушення принципу державної служби встановленого п. 7 ч. 1 ст. 4 Закону № 889-VIII, а саме забезпечення рівного доступу до державної служби - заборона всіх форм та проявів дискримінації, відсутність необґрунтованих обмежень або надання необґрунтованих переваг певним категоріям громадян під час вступу на державну службу та її проходження, оскільки позивач був поставлений не в однакові умови переведення на рівнозначну посаду, що свідчить про дискримінаційний характер.

Ба більше, суд звертає увагу, що в разі одночасного попередження про звільнення згаданих вище осіб відповідач мав здійснити порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації з метою визначення працівника, який має переважне право на залишення на роботі, як це передбачено ч. 1 ст. 42 КЗпП України.

Відтак, є підстави для визнання протиправним та скасування оскаржуваного наказу № 204/к від 03.03.2023 в.о. Державного секретаря Міністерства юстиції України, директора Департаменту публічного права Л. Кравченко № 204/к від 03.03.2023 «Про звільнення» та поновлення ОСОБА_1 на державній службі на посаді заступника начальника Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) з 07.03.2023.

Крім цього, колегія суддів погоджується з висновками суду попередньої інстанції щодо розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду — без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

                                                     ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 липня 2023 року у справі № 260/2262/23 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої  статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	С. М. Кузьмич 	
судді	 	О. І. Довга 	
 	 	З. М. Матковська  	
Повне судове рішення складено 01 листопада 2023 року