ПОСТАНОВА                                                    
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 жовтня 2023 року
м. Київ
справа № 457/1588/21
провадження № 61-13188св22
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Фаловської І. М.,
суддів: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Литвиненко І. В., Сердюка В. В.,
учасники справи:
позивач за первісним позовом - ОСОБА_1 ,
відповідачі за первісним позовом: акціонерне товариство «Оператор розподільчої системи «Львівгаз», товариство з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут»,
позивач за зустрічним позовом - товариство з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут»,
відповідач за зустрічним позовом - ОСОБА_1 ,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 22 червня 2022 року в складі судді Василюк Т. В. та постанову Львівського апеляційного суду від 16 грудня 2022 року в складі колегії суддів Мельничук О. Я., Ванівського О. М., Цяцяка Р. П.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» (далі - ТОВ «Львівгаз Збут»), акціонерного товариства «Оператор розподільчої системи «Львівгаз» (далі - АТ «ОРС «Львівгаз») про визнання протиправним повідомлення про борг з постачання і розподілу газу.
Позовна заява ОСОБА_1 мотивована тим, що за його заявами скасовано судові накази про стягнення на користь ТОВ «Львівгаз збут» 
і АТ «ОРС «Львівгаз» заборгованості за спожитий природний газ та за надані послуги з розподілу природного газу. У подальшому позивач неодноразово звертався із заявами до ТОВ «Львівгаз збут» про надання обґрунтованого рахунку об`єму використаного природного газу і дійсної суми основного боргу, яка підлягає сплаті станом на 01 жовтня 2021 року, та реструктуризацію дійсного боргу на 12 місяців. 
Позивач отримав відповідь від 27 жовтня 2021 року про те, що заборгованість за спожитий газ станом на 30 вересня 2021 року становить 5 982,89 грн, а комісією ТОВ «Львівгаз збут» прийнято рішення щодо укладення договору про погашення заборгованості побутового споживача за послуги з газопостачання на наступних умовах: разовий платіж 60 % суми боргу на дату укладення договору і оплата залишку заборгованості рівними частинами щомісячно, на 3 місяці при обов`язковій оплаті поточних платежів. Крім того, ОСОБА_1 отримав лист від  01  листопада 2021 року про те, що комісією прийнято рішення щодо укладення договору про погашення заборгованості побутового споживача за послуги газопостачання на наступних умовах: разовий платіж 60 % суми боргу і оплата залишку щомісячно рівними частинами на 3 місяці при обов`язковій оплаті поточних платежів, надіслано інформацію про розрахунки за спожитий природний газ по особовому рахунку, де зазначено борг на ту ж дату (30 вересня 2021 року), але вже у меншому розмірі - 5 863,04 грн.
Позивач вважає, що відповідачі не надали обґрунтовані розрахунки за встановленою формулою із зазначенням структури тарифу у співвідношенні до використаного об`єму помісячно. Позивачу не надходили повідомлення з обґрунтованими рахунки з розрахунками заборгованості. Так, 22 грудня 2021 року надійшло спільне повідомлення від відповідачів про сплату рахунку від 08 грудня 2021 року за спожитий природний газ станом на листопад 2021 року в розмірі 6 365,29 грн і за розподіл природного газу станом на грудень 2021 року в розмірі 1 337,95 грн, проте без надання обґрунтованих розрахунків і самих рахунків із зазначенням затвердженої структури тарифу і ціни та спожитого об`єму природного газу помісячно. Відповідачі помилково вирішили, що позивач приєднався до типового договору про постачання і розподіл природного газу, оскільки договір між сторонами у справі не укладався.
На підставі викладеного ОСОБА_1 просив: визнати протиправними та недійсними повідомлення відповідачів про нарахування і вимогу сплати заборгованості за рахунком № 0900798806 від 08 грудня 2021 року за спожитий газ станом на листопад 2021 року в розмірі 6 365,29 грн і за розподіл газу станом на грудень 2021 року в розмірі 1 337,95 грн; визнати порушення відповідачами прав споживача у ненаданні рахунків обґрунтованими розрахунками суми сплати періодичних платежів (щомісячно) і підсумкового боргу за споживання (постачання) та розподіл (доставку) природного газу; визнати протиправними відмови відповідачів у задоволенні заяв щодо реструктуризації дійсного боргу за спожитий природний газ та надання дійсних обґрунтованих розрахунків за спожитий газ.
У січні 2022 року ТОВ «Львівгаз збут» звернулося до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги газопостачання.
Зустрічний позов ТОВ «Львівгаз збут» мотивовано тим, що відповідач користується газом, тому зобов`язаний сплачувати за надані послуги з   розподілу природного газу. Заборгованість по особовому рахунку №   НОМЕР_1 станом на 17 січня 2022 року складає 6 595,70 грн, що підтверджується довідкою про фінансовий стан абонента.
На підставі викладеного ТОВ «Львівгаз збут» просило стягнути 
з ОСОБА_1 заборгованість за послуги газопостачання у розмірі: 
6 595,70 грн - основний борг, 650,09 грн - інфляційні втрати, 219,73 грн - 3 % річних.
Ухвалою суду від 29 квітня 2022 року прийнято відмову позивача від позовних вимог в частині визнання протиправними відмов відповідачів у задоволенні заяв про реструктуризацію дійсного боргу за спожитий газ та надання дійсних обґрунтованих розрахунків за спожитий газ, закрито провадження в указаній частині.
Короткий зміст судових рішень судів першої й апеляційної інстанцій 
і мотиви їх ухвалення 
Рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 22 червня           2022 року у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 відмовлено, зустрічний позов ТОВ «Львівгаз збут» задоволено. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Львівгаз збут» заборгованість за послуги газопостачання у розмірі: 6 595,70 грн основного боргу,              650,09 грн інфляційних втрат, 219,73 грн 3 % річних та 2 481 грн судових витрат, а всього - 9 946,52 грн.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач приєднався до договору постачання природного газу побутовим споживачам, в зв`язку з   чим між сторонами виникли правовідносини, які врегульовані таким договором. У зв`язку з неналежним виконанням умов типового договору та правил надання населенню послуг з газопостачання і оплатою за послуги з  постачання природного газу не в повному обсязі, на особовому рахунку позивача утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню на користь позивача за зустрічним позовом разом з інфляційними втратами та 3 % річних від простроченої суми.
Постановою Львівського апеляційного суду від 16 грудня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 22 червня 2022 року залишено без змін.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що ТОВ «Львівгаз збут» належним чином виконало свої зобов`язання по наданню послуг щодо безперервного постачання природного газу, а споживач свої зобов`язання щодо своєчасної оплати вартості використаного природного газу та послуг з  його постачання не виконав належним чином. Позивач за первісним позовом не довів, що ТОВ «Львівгаз збут» не надало обсяг послуг з доставки газу в тому об`ємі, за який заявлено вимоги про стягнення заборгованості. ОСОБА_1 безпідставно вважає, що між ним та відповідачами за первісним позовом відсутні договірні відносини. Цей факт спростовується частковою оплатою за споживання послуг та заявами про реструктуризацію боргу. Надані позивачу платіжні документи відповідають законодавству. ОСОБА_1 не довів обставин для відмови у задоволенні зустрічного позову з підстав пропуску позовної давності. Відповідач за зустрічним позовом своїми діями (здійснення часткової оплати за надані послуги, звернення із заявами про реструктуризацію заборгованості тощо) фактично визнав наявність договірних відносин та заборгованість. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі  ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить суд скасувати рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 22 червня 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 16 грудня 2022 року, ухвалити нове судове рішення про задоволення первісного позову і відмову у задоволенні зустрічного позову.
У касаційній скарзі як на підставу оскарження судових рішень позивач за первісним позовом посилається на пункти 1, 4 частини другої 
статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Вважає, що суди не врахували висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2021 року у справі № 766/20797/18, Верховного Суду від 16 серпня 2021 року у справі № 717/335/21. Вказував, що апеляційний суд розглянув справу за відсутності  ОСОБА_1 , належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання.
Касаційна скарга мотивована тим, що помилковими є доводи відповідачів за первісним позовом щодо приєднання позивача за первісним позовом до типового договору про постачання і розподіл природного газу, оскільки такий договір між сторонами не укладався, прилади обліку спожитого газу за участю споживача не встановлювалися і не передавалися у власність чи користування останнього. Суди помилково взяли до уваги подані 
ТОВ «Львівгаз збут» й АТ «ОРС «Львівгаз» докази, оскільки такі документи не є первинними фінансовими документами. Вказані письмові докази не підписані та не завірені належним чином уповноваженими особами. Суди неправильно вирішили питання застосування позовної давності до зустрічних позовних вимог.
Доводи інших учасників справи
ТОВ «Львівгаз збут» подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін. Вказує, що правові позиції Верховного Суду, викладені у постановах, на які посилається ОСОБА_1 у касаційній скарзі, не можуть бути враховані, оскільки правовідносини у цих справах є різними та не є подібними. Суди правильно вирішили заявлений у справі спір. 
Інший учасник справи не скористався своїми правами на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу до касаційного суду не направив.
Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції
У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Трускавецького міського суду Львівської області                   від 22 червня 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду                        від 16 грудня 2022 року.
Ухвалою Верховного Суду від 20 лютого 2023 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 22 червня 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 16 грудня 2022 року, витребувано справу із суду першої інстанції.
13 березня 2023 року справа надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року справу призначено до судового розгляду.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суди встановили, що  ОСОБА_1 сплачував рахунки за спожитий природний газ і він є таким, що приєднався до договору постачання природного газу побутовим споживачам.
ТОВ «Львівгаз збут» здійснює нарахування за спожитий природний газ відповідно до персоніфікованих даних про фактичний обсяг спожитого природного газу за кожним споживачем, наданих газорозподільним підприємством - АТ «ОГС «Львівгаз».
ОСОБА_1 здійснював оплату за послуги з постачання природного газу не в повному обсязі, на його особовому рахунку утворилася заборгованість, яка відповідно до наданого позивачем за зустрічним позовом розрахунку становить 6 595,70 грн (заборгованість за спожитий природний газ станом на січень 2022 року, інфляційні втрати та 3 % річних).
ОСОБА_1 звертався із заявою про укладення договору реструктуризації та укладення графіку погашення заборгованості від 21 жовтня 2021 року. 
У заяві про надання обґрунтованих рахунків розрахунку об`єму використання газу від 18 жовтня 2021 року  ОСОБА_1 зазначив, що зобов`язується у термін та в розмірах, встановлених договором та законом, здійснювати погашення реструктуризованої заборгованості та сплату поточних платежів за надані житлово-комунальні послуги.
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження 
в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.
Так, частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Згідно з частинами першою та другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог 
і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, враховуючи наступне.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (стаття 6 Конвенції про захист прав людини 
і основоположних свобод (далі - Конвенція)).
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (рішення ЄСПЛ у справі «Дія 97» проти України»).
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. 
Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до 
судових рішень у порядку, встановленому законом (частина перша 
статті 8 ЦПК України).
Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи (частина друга статті 211 ЦПК України).
Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом 
з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: 1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; 
2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку (частини шоста, сьома статті 128 ЦПК України).
ЄСПЛ вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону 
в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище 
в порівнянні з опонентом (рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України»).
На підставі пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Встановлено, що ухвалою Львівського апеляційного суду від 18 жовтня 2022  року призначено справу до розгляду на 11.30 год. 24 листопада 
2022 року з повідомленням учасників справи. 
Згідно з наявною у матеріалах справи довідкою, складеною відповідальною особою, SMS-повідомлення щодо судової повістки-повідомлення про судове засідання на 24 листопада 2022 року у цій справі доставлено ОСОБА_1 за номером телефону НОМЕР_2 28 жовтня 2022 року.
Проте, у матеріалах справи відсутня заява ОСОБА_1 про намір отримання судової повістки в електронному вигляді за допомогою 
SMS-повідомлення. 
Зазначена довідка про доставку SMS не може вважатися доказом належного повідомлення про дату, час і місце судового засідання, оскільки згідно пункту 2 Порядку надсилання учасникам судового процесу (кримінального провадження) текстів судових повісток у вигляді 
SMS-повідомлень, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 01 червня 2013 року № 73, текст судової повістки може бути надісланий судом Учаснику SMS-повідомленням лише після подання ним до суду заявки про намір отримання судової повістки в електронному вигляді   за допомогою SMS-повідомлення. Така заявка оформляється безпосередньо в суді або шляхом роздрукування та заповнення Учасником форми, яка розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.
Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2023 року у справі № 344/3725/18, від 18 жовтня 2023 року у справі № 161/8287/22.
За таких обставин не можна вважати, що апеляційний суд належним чином повідомив ОСОБА_1 про дату, час і місце судового засідання 
на 24 листопада 2022 року.
Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку у разі неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання (стаття 223 ЦПК України).
Матеріали справи не містять доказів повідомлення позивача про дату, час і місце судового засідання в апеляційному суді, яке було призначено 
на 24 листопада 2022 року.
Отже, ОСОБА_1 не було належним чином повідомлено про розгляд справи судом апеляційної інстанції, судове рішення ухвалене за його відсутності.
Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням 
статті 6 Конвенції.
Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 24 травня   2021 року у справі № 2-941/11. 
Обов`язок суду повідомити учасників справи про місце, дату і час судового засідання є реалізацією однієї з основних засад (принципів) цивільного судочинства - відкритості судового процесу. Невиконання (неналежне виконання) судом цього обов`язку призводить до порушення не лише права учасника справи бути повідомленим про місце, дату і час судового засідання, а й основних засад (принципів) цивільного судочинства. Розгляд справи в суді першої інстанції за відсутності учасника справи, якого не було повідомлено про місце, дату і час судового засідання, є обов`язковою та безумовною підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення судом апеляційної інстанції, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 06 липня 2022 року у справі № 752/11822/15-ц.
Правильним по суті рішення є в тому випадку, коли воно відповідає вимогам законності й обґрунтованості, оскільки порушення останніх має наслідком зміну або скасування оскарженого судового рішення. Оскаржене судове рішення належить залишати без змін за наявності незначних порушень закону, які вже були усунені під час розгляду справи, або ж таких, які можуть бути виправлені судом апеляційної інстанції. Правило про те, що «не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань» стосується випадків, коли такі недоліки не призводять до порушення основних засад (принципів) цивільного судочинства.
Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року 
у справі № 522/18010/18, Верховним Судом у постановах від 28 квітня 
2022 року у справі № 692/565/21, від 04 травня 2022 року у справі 
№ 759/15052/19, від 01 червня 2022 року у справі № 2-1673/2010.
Процесуальні гарантії забезпечення належного розгляду справи стосовно  ОСОБА_1 порушені через його непоінформованість про дату і час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.
Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 11 липня 2023 року у справі № 947/38560/20, від 14 червня 2023 року у справі № 447/3293/21-ц.
Оскільки постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню із процесуальних підстав, то решта доводів касаційної скарги щодо суті заяви не переглядаються, не оцінюються (подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 03 серпня 2022 року у справі № 207/4765/15-ц).
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.
Наведені у касаційній скарзі доводи дають підстави для висновку про її обґрунтованість щодо неналежного повідомлення заявника про дату, час 
і місце судового засідання, що є обов`язковою підставою для скасування оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції та направлення справи на новий розгляд до цього суду.
Щодо судових витрат
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи, що справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, суд не здійснює розподіл судових витрат.
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову Львівського апеляційного суду від 16 грудня 2022 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                  І. М. Фаловська
Судді:                                                                                               В. М. Ігнатенко
                                                                                                            С. О. Карпенко
                                                                                                            І. В. Литвиненко
                                                                                                            В. В. Сердюк