ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
06 грудня 2023 року           справа №200/4178/23 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Блохіна А.А., Казначеєва Е.Г., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Верченко Ольги Олександрівни в інтересах ОСОБА_1  на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 4 вересня 2023 року у справі  № 200/4178/23 (головуючий І інстанції Голошивець І.О.) за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності та стягнення грошових коштів, - 
                                                   
                                                              В С Т А Н О В И В:

Верченко О.О. в інтересах ОСОБА_1  (далі – позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі – ГУПФУ, відповідач), в якому просила: 
- визнати протиправною бездіяльність щодо невиплати пенсії за період з 18.08.2022 року по 31.05.2023 року в розмірі 195544,19 грн.; 
- зобов`язати сплатити пенсію за період з 18.08.2022 року по 31.05.2023 року в розмірі 195544,19 грн., негайно після набрання судовим рішенням законної сили.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 04.09.2023 року закрито провадження у справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України.
Представник позивача не погодився з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до Донецького окружного адміністративного суду. Апелянт вважає, що предмети позовів у цій справі та справі № 200/4787/22 не є тотожними.
Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи, вивчив доводи апеляційної скарги і дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.
1 листопада 2022 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Верченко Ольгу Олександрівну звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просив: 
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови в призначенні пенсії позивачу та скасувати рішення про відмову в призначенні пенсії № 0572500004617 від 26.08.2022 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити пенсію позивачу з 18.08.2022 року, зарахувавши до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_1 з 15.12.1995 року по 04.01.1999 року, з 07.07.2003 року по 16.01.2007 року, з 17.01.2007 року по 21.10.2007 року, з 07.11.2007 року по 05.12.2008 року, з 15.12.2008 року по 30.09.2009 року, з 06.10.2009 року по 08.01.2013 року, з 16.01.2013 року по 12.08.2014 року, з 02.02.2015 року по 18.08.2022 року із застосуванням роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8.          Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10.04.2023 року у справі № 200/4787/22, залишеному без змін постановою апеляційного суду від 09.08.2023 року, позов задоволено частково:
- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області 0572500004617 від 26.08.2022 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 ;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.08.2022 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням висновків суду про зарахування до пільгового стажу періодів роботи позивача згідно із записами трудової книжки серії   НОМЕР_2 від 09.09.1992 року: з 16.12.1995 року по 30.01.1996 року;  з 07.11.2007 року по 05.12.2008 року; з 06.10.2009 року по 14.01.2013 року;
- у задоволенні решти позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та про застосування роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 – відмовлено.          На виконання рішення суду у справі № 200/4787/22 ГУПФУ у Львівській області призначено позивачу пенсію за віком частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», заборгованість з пенсії за період з серпня 2022 року по липень 2023 року нараховано в сумі 195544,19 грн. (а.с. 6-8).
Суд першої інстанції, проаналізувавши предмет позову у цій справі, дійшов висновку, що фактичною підставою для звернення до суду з цим позовом стала незгода позивача з діями та бездіяльністю відповідача під час виконання рішення суду у справі № 200/4787/22.
На думку суду першої інстанції, заявлені позовні вимоги стосуються порядку виконання судових рішень, а тому позивач, у випадку незгоди із рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача, має встановлене законом право звернення в порядку статті 383 КАС України, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов висновку про закриття провадження у справі відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України, оскільки спір виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.          Апеляційний суд не погоджує такий висновок, з наступних підстав.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі,  якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Згідно ч.1  ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України (ст. 14 КАС України).
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому ст. 287 цього Кодексу (ч. 8 ст. 382 КАС України).
Відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Системний аналіз зазначених вище норм дає підстави для висновку, що приписами ст. ст. 382, 383 КАС України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.
Вказані правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Апеляційний суд зазначає, що задоволення заявлених вимог у цій справі не є повторним задоволенням вимог між тими ж сторонами з аналогічним предметом позову, оскільки на відміну від справи № 200/4787/22, де були задоволені вимоги про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву позивача від 18.08.2022 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням висновків суду про зарахування до пільгового стажу відповідних періодів роботи позивача, у цій справі позивач просить стягнути суму наявної заборгованості з пенсії.
При цьому, рішенням суду у справі № 200/4787/22 не вирішувалось питання щодо нарахування позивачу пенсії за період з серпня 2022 року по липень 2023 року в сумі 195544,19 грн.
Таким чином, заявлені позовні вимоги не стосуються порядку виконання судових рішень, тому є хибними висновки суду першої інстанції про закриття провадження у справі.
За встановлених обставин та норм процесуального закону в їх сукупності,  суд апеляційної інстанції не погоджує висновок суду першої інстанції про закриття провадження у справі.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції ухвала прийнята з порушенням норм процесуального права, внаслідок чого ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Щодо судових витрат.
За ч.ч. 1, 3 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Ухвалою апеляційного суду від 31.10.2023 року позивачу відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення у справі. 
Рішення суду - рішення суду першої інстанції, в якому вирішуються позовні вимоги (п. 13 ч. 1 ст. 4 КАС України).
Таким чином, правовою підставою для розподілу судових витрат є наявність рішення суду, прийнятого за результатами розгляду позовної заяви.
Рішення суду за результатами розгляду позову по суті на час розгляду апеляційним судом апеляційної скарги на ухвалу суду про закриття провадження у справі, судом першої інстанції не прийнято, тому вирішення питання щодо судових витрат є передчасним.
Керуючись ст. ст. 238, 241, 250,  311, 315, 317, 320, 321, 325 КАС України,- 

                                                П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Верченко Ольги Олександрівни в інтересах ОСОБА_1  - задовольнити.
Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 4 вересня 2023 року у справі № 200/4178/23 за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності та стягнення грошових коштів - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Повний текст постанови складений 6 грудня 2023 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                      І.В. Геращенко

Судді                                                                                           А.А. Блохін

                                                                                                                      Е.Г. Казначеєв