ф
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 року 
м. Київ
справа №300/4869/22
адміністративне провадження № К/990/21552/23 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Мартинюк Н.М.,
суддів - Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М.,
розглянув у порядку письмового провадження у касаційній інстанції адміністративну справу №300/4869/22
за позовом ОСОБА_1 
до Територіального управління Служби судової охорони у Івано-Франківській області
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії
за касаційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2022 року (головуючий суддя: Григорук О.Б.)
і постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2023 року (головуючий суддя: Коваль Р.Й., судді: Гуляк В.В., Ільчишин Н.В.).
УСТАНОВИВ:
ВСТУП
У цій справі Верховний Суд розв`язував такі питання:
1) чи виплачується співробітнику Служби судової охорони при звільненні зі служби грошова компенсація за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій;
2) чи виплачується співробітнику Служби судової охорони доплата за службу в нічний час у випадку залучення його не до охорони судів, органів та установ системи правосуддя, а до охорони будівель критичної інфраструктури під час воєнного стану.
На перше питання Суд відповів: ні, на друге - так.
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Суть спору
1. У вересні 2022 року ОСОБА_1 пред`явила позов до Територіального управління Служби судової охорони у Івано-Франківській області, у якому просила суд:
- визнати протиправною бездіяльність щодо ненарахування та невиплати їй додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168 та зобов`язати нарахувати і виплатити їй суми цієї винагороди, починаючи з 24 лютого 2022 року до дня звільнення - 9 серпня 2022 року;
- визнати протиправною бездіяльність щодо ненарахування та невиплати їй доплати за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час за період з 24 лютого 2022 року до 15 липня 2022 року включно та зобов`язати нарахувати і виплатити їй доплату за службу в нічний час в розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час за період з 24 лютого 2022 року до 15 липня 2022 року;
- визнати протиправною бездіяльність щодо ненарахування та невиплати їй грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2022 рік та зобов`язати нарахувати і виплатити їй грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2022 рік.
2. 23 вересня 2022 року Івано-Франківський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі №300/3694/22 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
3. 23 листопада 2022 року суд зупинив провадження у справі №300/3694/22 до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій справі №260/3564/22 (справа щодо виплати на користь співробітників Служби судової охорони додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»).
4. 29 листопада 2022 року за клопотанням ОСОБА_1 суд розглянув питання про роз`єднання позовних вимог та постановив ухвалу, якою вирішив:
1) роз`єднати позовні вимоги;
2) розглядати у межах провадження адміністративної справи №300/3694/22 позовні вимоги ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Івано-Франківській області про визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168 та зобов`язання нарахувати та виплатити суми такої винагороди, починаючи з 24 лютого 2022 року до дня звільнення 9 серпня 2022 року;
3) виділити в самостійне провадження позовні вимоги ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Івано-Франківській області про: 
- визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування та невиплати доплати за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час за період з 24 лютого 2022 року до 15 липня 2022 року включно та зобов`язання нарахувати та виплатити доплату за службу у нічний час в розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час за період з 24 лютого 2022 року до 15 липня 2022 року;
- визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування та невиплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2022 рік та зобов`язання нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2022 рік.
5. Надалі виділеному провадженню був присвоєний єдиний унікальний номер судової справи №300/4869/22 та ухвалою від 29 листопада 2022 року суд поновив провадження у цій справі.
6. ОСОБА_1 мотивувала позовні вимоги тим, що Територіальне управління Служби судової охорони у Івано-Франківській області на час прийняття наказу про виключення її зі списків особового складу протиправно не провело усі необхідні розрахунки щодо виплати їй грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2022 рік, чим порушило вимоги статті 24 Закону України «Про відпустки» та статті 83 Кодексу законів про працю України. 
6.1. Також ОСОБА_1 обґрунтувала вимоги тим, що у період з 24 лютого 2022 року до 15 липня 2022 року вона проходила служба у нічний час, однак відповідач протиправно не здійснив нарахування й виплату їй доплати за службу в нічний час в розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби у нічний час, чим порушив вимоги пункту 2 частини 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони» від 3 квітня 2019 року №289.
7. Територіальне управління Служби судової охорони у Івано-Франківській області (далі також - «ТУ ССО у Івано-Франківській області») позовні вимоги не визнало і просило суд відмовити у їхньому задоволенні.
7.1. В обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначав, що при звільненні співробітників Служби судової охорони законодавством не передбачена виплата грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учасника бойових дій.
7.2. Також відповідач зазначав, що ОСОБА_1 не залучалася до охорони судів, органів та установ системи правосуддя, а тому відстутні підстави для нарахування й виплати їй доплати за службу в нічний час. Водночас відповідач указував, що додаткова винагорода відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168 є доплатою за несення служби у добовому/півдобовому режимі.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
8. Івано-Франківський окружний адміністративний суд рішенням від 23 грудня 2022 року відмовив у задоволенні позову. 
9. Суд першої інстанції виходив з того, що додаткова відпустка учасникам бойових дій не належить до переліку відпусток, за не використання яких співробітнику Служби судової охорони виплачується грошова компенсація при звільненні.
9.1. Стосовно доплати за службу в нічний час, то суд виходив з того, що ОСОБА_1 не була залучена до охорони судів, а несла службу по охороні об`єкта критичної інфраструктури, тому відсутні підстави для виплати їй цієї доплати.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
10. Восьмий апеляційний адміністративний суд постановою від 17 травня 2023 року частково задовольнив апеляційну скаргу ОСОБА_1 , скасував рішення суду першої інстанції та ухвалив нове судове рішення про часткове задоволення позову:
- визнав протиправною бездіяльність ТУ ССО у Івано-Франківській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 доплати за службу в нічний час в розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час згідно наказів від 24 лютого 2022 року №79о/с, від 26 лютого 2022 року №81о/с;
- зобов`язав ТУ ССО у Івано-Франківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату за службу в нічний час в розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час згідно наказів від 24 лютого 2022 року №79о/с, від 26 лютого 2022 року №81о/с;
- у задоволенні решти позовних вимог відмовив.
11. Суд апеляційної інстанції виходив з того, що додаткова відпустка для учасника бойових дій не відноситься до видів відпусток, за не використання яких закон передбачає виплату співробітнику Служби судової охорони грошової компенсації при звільненні.
11.1. Крім цього, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що доплата за службу в нічний час виплачується співробітникам Служби судової охорони, які виконують в нічний час саме прямі службові обов`язки, передбачені для цієї Служби спеціальним законодавством.
11.2. У цьому контексті суд апеляційної інстанції зазначив, що згідно з наказами ТУ ССО у Івано-Франківській області від 24 лютого 2022 року №79о/с, від 26 лютого 2022 року №81о/с ОСОБА_1 була призначена в оперативну групу для перевірки організації несення служби в судах, органах та установах системи правосуддя з добовою зміною наряду з 8 години 00 хвилин 24 лютого 2022 до 8 години 00 хвилин 25 лютого 2022 року та з 8 години 00 хвилин 26 лютого 2022 до 8 години 00 хвилин 27 лютого 2022 року. На тлі цього суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вказане несення служби було пов`язане з виконанням службових обов`язків щодо охорони судів, органів та установ системи правосуддя, а тому за таку службу відповідач мав здійснити ОСОБА_1 доплату у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.
11.3. Стосовно інших періодів несення ОСОБА_1 служби у нічний час, то суд апеляційної інстанції зазначив, що у період з 9 березня 2022 року до 15 липня 2022 року вона призначалась до служби в нічний час на охорону об`єкта критичної інфраструктури (закладу охорони здоров`я), узятого ТУ ССО у Івано-Франківській області під цілодобову охорону для виконання завдань територіальної оборони. Одночасно з цим, суд зауважив, що протягом указаного періоду ОСОБА_1 не залучалася до охорони судів, органів та установ системи правосуддя.
11.4. На тлі цих обставин і міркувань суд апеляційної інстанції виснував, що при виконанні завдань по охороні громадського порядку на території та в приміщенні об`єкта критичної інфраструктури, ОСОБА_1 як співробітник ТУ ССО у Івано-Франківській області виконувала обов`язки, які не покладені на таких осіб в умовах мирного часу, а тому саме додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», і є доплатою за добове/півдобове несення служби.
11.5. На основі такого висновку суд апеляційної інстанції констатував відсутність підстав для нарахування та виплати ОСОБА_1 доплати за службу в нічний час, передбачену постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони» від 3 квітня 2019 року №289, за період з 9 березня 2022 року до 15 липня 2022 року.
Короткий зміст доводів і вимог касаційної скарги
12. У червні 2023 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2022 року, скасувати постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2023 року в частині відмовлених у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
13. В обґрунтування підстав касаційного оскарження ОСОБА_1 послалася на пункти 1, 3, 4 частини четвертої статті 328 КАС України. 
14. Ухвалою від 4 липня 2023 року Суд відкрив касаційне провадження з метою перевірки тих доводів касаційної скарги, де підстави касаційного оскарження обґрунтовані покликанням на пункт 1 (один) частини четвертої статті 328 КАС України.
15. ОСОБА_1 стверджує, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог, які стосуються невиплати їй грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки для учасників бойових дій, суд не урахував висновки про застосування норм права у подібних правовідносинах, що викладені у рішенні Верховного Суду від 16 травня 2019 року у зразковій справі №620/4218/18, залишеному без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року, у постановах Верховного Суду від 7 травня 2020 року у справі №360/4127/19, від 14 квітня 2021 року у справі №620/1487/20, від 29 квітня 2021 року у справі №200/602/20-а, від 26 травня 2021 року у справі №360/1362/20, від 11 листопада 2021 року у справі №360/1874/20, стосовно виплати поліцейському - учаснику бойових дій компенсації за невикористані дні відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону України «Про відпустки» і статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
15.1. У цій частині касаційних доводів ОСОБА_1 відстоює позицію про те, що за приписами частини першої статті 24 Закону України «Про відпустки», частини першої статті 83 Кодексу законів про працю України вона має право на отримання грошової компенсації за невикористані додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону України «Про відпустки» і статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
16. Окрім цього, ОСОБА_1 стверджує, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог, які стосуються нарахування і виплати їй доплати за службу у нічний час, суд:
- помилково послався на постанову Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», оскільки: 1) цією постановою виплата додаткової винагороди, зокрема співробітникам Служби судової охорони, поставлена у залежність від державного органу, у якому особа проходить службу, а не від виконуваних нею функцій, об`єкта, на якому співробітник несе службу, часу доби тощо; 2) цією постановою не скасована, не змінена і не визнана такою, що втратила чинність, постанова Кабінету Міністрів України від 3 квітня 2019 року №289 «Про грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони», а відтак право співробітника Служби судової охорони на доплату за службу в нічний час не було обмежене чи припинене; 3) постановою №168 не надано відповідачу дискреційних повноважень при вирішенні питання про виплату доплати за службу у нічний час;
- не урахував висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладений у постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2015 року у справі №21-8а15.
16.1. У цій частині касаційних доводів ОСОБА_1 відстоює позицію про те, що при розв`язанні спору належить застосовувати приписи пункту 2 частини 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони» від 3 квітня 2019 року №289, а оскільки вона працювала у нічний час, то набула право на отримання доплати за цю роботу.
Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу
17. ТУ ССО в Івано-Франківській області просить Верховний Суд відмовити у задоволенні касаційної скарги.
17.1. Відповідач відстоює позицію про вичерпність переліку відпусток, невикористання яких спричинює виплату грошової компенсації, і наголошує, що до цього переліку не відноситься додаткова відпустка учасникам бойових дій, встановлена пунктом 12 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і статтею 16-2 Закону України «Про відпустки».
17.2. Одночасно з цим, відповідач зауважує, що законодавець передбачив грошову компенсацію за невикористані дні відпустки учасника бойових дій тільки для військовослужбовців відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», втім цей Закон не поширюється на співробітників Служби судової охорони.
17.3. Також відповідач указує на те, що пропонував позивачці перед звільненням використати відпустку учасника бойових дій, а також попереджав, що грошова компенсація за невикористані дні такої відпустки не відшкодовується.
17.4. Зрештою відповідач зазначає, що при виконанні завдань з охорони критичної інфраструктури, ТУ ССО в Івано-Франківській області виконувало функції, які йому не властиві в умовах мирного часу і оплата яких не передбачена нормативно-правовими актами, що регулюють порядок виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони. Тому вважає, що додаткова винагорода відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» і є тією доплатою за несення служби у добовому/півдобовому режимі. 
17.5. На основі цього відповідач стверджує, що у нього відсутні підстави для виплатити позивачці як грошової компенсації за невикористані дні відпустки учасника бойових дій, так і доплати за службу в нічний час.
ІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
18. На підставі наказу начальника ТУ ССО у Івано-Франківській області по особовому складу від 15 листопада 2019 року №29о/с ОСОБА_1 була прийнята на службу до Служби судової охорони та з 15 листопада 2019 року призначена на посаду начальника служби документального забезпечення ТУ ССО у Івано-Франківській області (а.с.11).
19. Наказом начальника ТУ ССО у Івано-Франківській області по особовому складу від 5 серпня 2022 року ОСОБА_1 звільнено зі служби в Службі судової охорони з 9 серпня 2022 року відповідно до Положення про проходження служби співробітниками Служби судової охорони за підпунктом 2 пункту 2 розділу XII (через хворобу) (а.с.13, 14).
20. ОСОБА_1 має статус та посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 від 24 вересня 2015 року, додаткову пільгову відпустку учасника бойових дій за 2022 рік не використовувала (а.с.12).
21. Наказом Командувача Сил територіальної оборони Збройних сил України «Про визначення завдань Службі судової охорони» від 7 березня 2022 року №10 Службі Судової охорони та територіальним управлінням Служби судової охорони визначено такі завдання: участь у підготовці громадян до національного спротиву; участь у забезпеченні умов для безпечного функціонування органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування та органів військового управління; участь у здійсненні заходів щодо тимчасової заборони або обмеження руху транспортних засобів і пішоходів поблизу та в межах зон/районів надзвичайних ситуацій та/або ведення воєнних (бойових) дій; участь у забезпеченні заходів громадської безпеки і правопорядку в населених пунктах; участь у боротьбі з диверсійно-розвідувальними силами, іншими збройними формуваннями агресора (противника) та не передбаченими законами України воєнізованими або збройними формуваннями (а.с.24, 25).
21.1. Цей наказ виданий на підставі Законів України «Про основи національного спротиву», «Про правовий режим воєнного стану», «Про національну безпеку України», «Про судоустрій і статус суддів», з метою залучення Служби судової охорони і територіальних управлінь Служби судової охорони до виконання завдань територіальної оборони для забезпечення відсічі агресії російської федерації.
22. З метою забезпечення участі Служби судової охорони у виконанні заходів територіальної оборони в умовах воєнного стану, наказом начальника ТУ ССО у Івано-Франківській області від 12 березня 2022 року №11ВС «Про прийняття під охорону об`єкта» з 5 березня 2022 року прийнято під цілодобову охорону приміщення Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Івано-Франківській області», що розташоване за адресою: місто Івано-Франківськ, вул. А. Сахарова, 11 (а.с.25, 27).
23. Відповідно до пункту 1 наказу начальника ТУ ССО у Івано-Франківській області від 4 травня 2022 року №22ВС «Про виконання бойового розпорядження», на виконання завдань щодо участі у забезпеченні організації охорони, підтримання громадської безпеки і порядку в будівлях критичної інфраструктури, узято під цілодобову охорону силами та засобами територіального управління ССО у Івано-Франківській області ряд об`єктів в місті Івано-Франківську, серед них: з 5 березня 2022 року Державну установу «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Івано-Франківській області» (вул. А. Сахарова, 11) (а.с. 26).
24. У період з 24 лютого 2022 року до 15 липня 2022 року ОСОБА_1 призначалася до служби у нічний час, що підтверджується витягами із наказів ТУ ССО у Івано-Франківській області по особовому складу, зокрема:
- наказ від 24 лютого 2022 року №79о/с - призначена в оперативну групу для перевірки організації несення служби в судах, органах та установах системи правосуддя з добовою зміною наряду з 8 години 00 хвилин 24 лютого 2022 до 8 години 00 хвилин 25 лютого 2022 року (а.с. 27);
- наказ від 26 лютого 2022 року №81о/с - призначена в оперативну групу для перевірки організації несення служби в судах, органах та установах системи правосуддя з добовою зміною наряду з 8 години 00 хвилин 26 лютого 2022 до 8 години 00 хвилин 27 лютого 2022 року (а.с. 28).
25. Відповідно до щоденних наказів ТУ ССО у Івано-Франківській області по особовому складу (а.с. 28-52), витягів із Відомостей обліку особового складу ТУ ССО у Івано-Франківській області (а.с. 52-70) та витягів із Бойових розрахунків ТУ ССО у Івано-Франківській області (а.с. 70-84), ОСОБА_1 призначалась на службу в нічний час на охорону об`єкта критичної інфраструктури, узятого ТУ ССО у Івано-Франківській області під цілодобову охорону, а саме в Державну установу «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Івано-Франківській області» (вул. А. Сахарова, 11):
- наказ від 9 березня 2022 року №94 о/с - зміна наряду з 20 години 00 хвилин 09 березня 2022 року до 8 години 00 хвилин 10 березня 2022 року;
- наказ від 13 березня 2022 року №98 о/с - зміна наряду з 20 години 00 хвилин 13 березня 2022 року до 8 години 00 хвилин 14 березня 2022 року;
- наказ від 15 березня 2022 року №104 о/с - зміна наряду з 20 години 00 хвилин 15 березня 2022 року до 8 години 00 хвилин 16 березня 2022 року;
- наказ від 17 березня 2022 року №106 о/с - зміна наряду з 20 години 00 хвилин 17 березня 2022 року до 8 години 00 хвилин 18 березня 2022 року;
- наказ від 19 березня 2022 року №109 о/с - зміна наряду з 20 години 00 хвилин 19 березня 2022 року до 8 години 00 хвилин 20 березня 2022 року;
- наказ від 21 березня 2022 року №112 о/с - зміна наряду з 20 години 00 хвилин 21 березня 2022 року до 8 години 00 хвилин 22 березня 2022 року;
- наказ від 23 березня 2022 року №114 о/с - зміна наряду з 20 години 00 хвилин 23 березня 2022 року до 8 години 00 хвилин 24 березня 2022 року;
- наказ від 25 березня 2022 року №116 о/с - зміна наряду з 20 години 00 хвилин 25 березня 2022 року до 8 години 00 хвилин 26 березня 2022 року;
- наказ від 27 березня 2022 року №118 о/с - зміна наряду з 20 години 00 хвилин 27 березня 2022 року до 8 години 00 хвилин 28 березня 2022 року;
- наказ від 29 березня 2022 року №120 о/с - зміна наряду з 20 години 00 хвилин 29 березня 2022 року до 8 години 00 хвилин 30 березня 2022 року;
- наказ від 31 березня 2022 року №125 о/с - зміна наряду з 20 години 00 хвилин 31 березня 2022 року до 8 години 00 хвилин 1 квітня 2022 року;
- наказ від 2 квітня 2022 року №128 о/с - зміна наряду з 20 години 00 хвилин 02 квітня 2022 року до 8 години 00 хвилин 3 квітня 2022 року;
- наказ від 4 квітня 2022 року №131 о/с - зміна наряду з 20 години 00 хвилин 04 квітня 2022 року до 8 години 00 хвилин 5 квітня 2022 року;
- наказ від 6 квітня 2022 року №133 о/с - зміна наряду з 20 години 00 хвилин 06 квітня 2022 року до 8 години 00 хвилин 7 квітня 2022 року;
- наказ від 8 квітня 2022 року №136 о/с - зміна наряду з 20 години 00 хвилин 08 квітня 2022 року до 8 години 00 хвилин 9 квітня 2022 року;
- наказ від квітня 2022 року №138 о/с - зміна наряду з 20 години 00 хвилин 10 квітня 2022 року до 8 години 00 хвилин 11 квітня 2022 року;
- наказ від 12 квітня 2022 року №141 о/с - зміна наряду з 20 години 00 хвилин 12 квітня 2022 року до 8 години 00 хвилин 13 квітня 2022 року;
- наказ від 14 квітня 2022 року №145 о/с - зміна наряду з 20 години 00 хвилин 14 квітня 2022 року до 8 години 00 хвилин 15 квітня 2022 року;
- наказ від 16 квітня 2022 року №149 о/с - зміна наряду з 20 години 00 хвилин 16 квітня 2022 року до 8 години 00 хвилин 17 квітня 2022 року;
- наказ від 18 квітня 2022 року №151 о/с - зміна наряду з 20 години 00 хвилин 18 квітня 2022 року до 8 години 00 хвилин 19 квітня 2022 року;
- наказ від 20 квітня 2022 року №154 о/с - зміна наряду з 20 години 00 хвилин 20 квітня 2022 року до 8 години 00 хвилин 21 квітня 2022 року;
- наказ від 22 квітня 2022 року №160 о/с - зміна наряду з 20 години 00 хвилин 22 квітня 2022 року до 8 години 00 хвилин 23 квітня 2022 року;
- наказ від 24 квітня 2022 року №162 о/с - зміна наряду з 20 години 00 хвилин 24 квітня 2022 року до 8 години 00 хвилин 25 квітня 2022 року;
- наказ від 26 квітня 2022 року №164 о/с - зміна наряду з 20 години 00 хвилин 26 квітня 2022 року до 8 години 00 хвилин 27 квітня 2022 року;
- наказ від 28 квітня 2022 року №167 о/с - зміна наряду з 20 години 00 хвилин 28 квітня 2022 року до 8 години 00 хвилин 29 квітня 2022 року;
- наказ від 30 квітня 2022 року №172 о/с - зміна наряду з 20 години 00 хвилин 30 квітня 2022 року до 8 години 00 хвилин 1 травня 2022 року;
- наказ від 2 травня 2022 року №174 о/с - зміна наряду з 20 години 00 хвилин 2 травня 2022 року до 8 години 00 хвилин 3 травня 2022 року;
- наказ від 4 травня 2022 року №175 о/с - зміна наряду з 20 години 00 хвилин 4 травня 2022 року до 8 години 00 хвилин 5 травня 2022 року;
- наказ від 6 травня 2022 року №177 о/с - зміна наряду з 20 години 00 хвилин 06 травня 2022 року до 8 години 00 хвилин 7 травня 2022 року;
- наказ від 8 травня 2022 року №180 о/с - зміна наряду з 20 години 00 хвилин 08 травня 2022 року до 8 години 00 хвилин 9 травня 2022 року;
- наказ від 10 травня 2022 року №183 о/с - зміна наряду з 20 години 00 хвилин 10 травня 2022 року до 8 години 00 хвилин 11 травня 2022 року;
- наказ від 12 травня 2022 року №188 о/с - зміна наряду з 20 години 00 хвилин 12 травня 2022 року до 8 години 00 хвилин 13 травня 2022 року;
- наказ від 14 травня 2022 року №190 о/с - зміна наряду з 20 години 00 хвилин 14 травня 2022 року до 8 години 00 хвилин 15 травня 2022 року;
- наказ від 16 травня 2022 року №194 о/с - зміна наряду з 20 години 00 хвилин 16 травня 2022 року до 8 години 00 хвилин 17 травня 2022 року;
- наказ від 18 травня 2022 року №196 о/с - зміна наряду з 20 години 00 хвилин 18 травня 2022 року до 8 години 00 хвилин 19 травня 2022 року;
- наказ від 20 травня 2022 року №199 о/с - зміна наряду з 20 години 00 хвилин 20 травня 2022 року до 8 години 00 хвилин 21 травня 2022 року;
- наказ від 3 червня 2022 року №223 о/с - зміна наряду з 20 години 00 хвилин 03 червня 2022 року до 8 години 00 хвилин 4 червня 2022 року;
- наказ від 22 червня 2022 року №250 о/с - зміна наряду з 20 години 00 хвилин 22 червня 2022 року до 8 години 00 хвилин 23 червня 2022 року;
- наказ від 24 червня 2022 року №257 о/с - зміна наряду з 20 години 00 хвилин 24 червня 2022 року до 8 години 00 хвилин 25 червня 2022 року;
- наказ від 26 червня 2022 року №259 о/с - зміна наряду з 20 години 00 хвилин 26 червня 2022 року до 8 години 00 хвилин 27 червня 2022 року;
- наказ від 28 червня 2022 року №262 о/с - зміна наряду з 20 години 00 хвилин 28 червня 2022 року до 8 години 00 хвилин 29 червня 2022 року;
- наказ від 2 липня 2022 року №270 о/с - зміна наряду з 20 години 00 хвилин 2 липня 2022 року до 8 години 00 хвилин 3 липня 2022 року;
- наказ від 4 липня 2022 року №273 о/с - зміна наряду з 20 години 00 хвилин 4 липня 2022 року до 8 години 00 хвилин 5 липня 2022 року;
- наказ від 6 липня 2022 року №275 о/с - зміна наряду з 20 години 00 хвилин 6 липня 2022 року до 8 години 00 хвилин 7 липня 2022 року;
- наказ від 8 липня 2022 року №278 о/с - зміна наряду з 20 години 00 хвилин 8 липня 2022 року до 8 години 00 хвилин 9 липня 2022 року;
- наказ від 10 липня 2022 року №281 о/с - зміна наряду з 20 години 00 хвилин 10 липня 2022 року до 8 години 00 хвилин 11 липня 2022 року;
- наказ від 12 липня 2022 року №285 о/с - зміна наряду з 20 години 00 хвилин 12 липня 2022 року до 8 години 00 хвилин 13 липня 2022 року;
- наказ від 14 липня 2022 року №288 о/с - зміна наряду з 20 години 00 хвилин 14 липня 2022 року до 8 години 00 хвилин 15 липня 2022 року.
26. ОСОБА_1 зверталася до ТУ ССО у Івано-Франківській області із рапортом від 15 липня 2022 року, у якому, серед іншого, просила нарахувати і виплатити їй доплату за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час починаючи з 24 лютого 2022 року (а.с. 13).
27. Також ОСОБА_1 зверталася до ТУ ССО у Івано-Франківській області із заявою від 9 серпня 2022 року, у якій, серед іншого, просила нарахувати і виплатити їй доплату за службу в нічний час в розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час за період з 24 лютого 2022 року до 15 липня 2022 року та грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки учаснику бойових дій за 2022 рік (а.с. 14, 15).
28. За результатом розгляду рапорту й заяви ТУ ССО у Івано-Франківській області відповіддю від 5 вересня 2022 року №40.06-400 відмовило ОСОБА_1 , зокрема, у нарахуванні й виплаті доплати за службу в нічний час в розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час за період з 24 лютого 2022 року до 15 липня 2022 року та грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки учаснику бойових дій за 2022 рік. 
28.1. Цю відмову ТУ ССО у Івано-Франківській області мотивувало тим, що:
- законодавством України про відпустки, окрім Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який не поширюється на співробітників Служби судової охорони, не встановлено грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки учасникам бойових дій при звільненні;
- згідно зі щоденними наказами Управління по особовому складу від 24 лютого 2022 року до 15 липня 2022 року і відповідно до бойових розпоряджень ОСОБА_1 залучалась до виконання бойових завдань на об`єктах критичної інфраструктури та не залучалась до охорони судів, органів та установ системи правосуддя в нічний час (а.с. 16, 17).
28.2. Вважаючи, що ТУ ССО у Івано-Франківській області допустило протиправну бездіяльність і порушило її права й інтереси, ОСОБА_1 звернулася до адміністративного суду.
ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА
Кодекс законів про працю України від 10 грудня 1971 року №322-VIII
29. Стаття 77-2 Кодексу законів про працю України від 10 грудня 1971 року №322-VIII (далі також - «КЗпП України», у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) установлює, що учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особам, реабілітованим відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років», із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.
30. Частина перша статті 83 КЗпП України установлює, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.
Закон України «Про відпустки» від 15 листопада 1996 року №504/96-ВР
31. Приписи статті 4 Закону України «Про відпустки» від 15 листопада 1996 року №504/96-ВР (далі також - «Закон №504/96-ВР», у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) установлюють такі види відпусток:
1) щорічні відпустки:
основна відпустка (стаття 6 цього Закону);
додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону);
додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону);
інші додаткові відпустки, передбачені законодавством;
2) додаткові відпустки у зв`язку з навчанням (статті 13, 14 і 15 цього Закону);
3) творча відпустка (стаття 16 цього Закону);
3-1) відпустка для підготовки та участі в змаганнях (стаття 16-1 цього Закону);
4) соціальні відпустки:
відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами (стаття 17 цього Закону);
відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (стаття 18 цього Закону);
відпустка у зв`язку з усиновленням дитини (стаття 18-1 цього Закону);
додаткова відпустка працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (стаття 19 цього Закону);
відпустка при народженні дитини (стаття 19-1 цього Закону);
5) відпустки без збереження заробітної плати (статті 25, 26 цього Закону).
Законодавством, колективним договором, угодою та трудовим договором можуть установлюватись інші види відпусток.
32. Розділ ІІ Закону №504/96-ВР визначає умови, тривалість і порядок надання працівникам щорічних відпусток.
33. Предметом регулювання розділу ІІІ Закону №504/96-ВР є додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творча відпустка, відпустка для підготовки та участі в змаганнях, додаткова відпустка окремим категоріям громадян та постраждалим учасникам революції гідності.
34. Стаття 16-2 розділу ІІІ Закону №504/96-ВР встановлює, що учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особам, реабілітованим відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років», із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.
35. Частина перша статті 24 Закону №504/96-ВР передбачає, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.
Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15 березня 2022 року №2136-IX
36. Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15 березня 2022 року №2136-IX (далі також - «Закон №2136-IX», у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) набрав чинності 24 березня 2022 року і визначає особливості проходження державної служби, служби в органах місцевого самоврядування, особливості трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, представництв іноземних суб`єктів господарської діяльності в Україні, а також осіб, які працюють за трудовим договором, укладеним з фізичними особами (далі - працівники), у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану».
37. Приписи частини другої статті 1 Закону №2136-IX визначають, що на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина передбачених статтями 43, 44 Конституції України.
38. Частина третя статті 1 Закону №2136-IX установлює, що у період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю, законів України «Про державну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», інших законодавчих актів, що регулюють діяльність державних службовців, посадових осіб місцевого самоврядування у частині відносин, врегульованих цим Законом.
39. Абзац четвертий частини першої статті 12 Закону №2136-IX передбачає, що у разі звільнення працівника у період дії воєнного стану йому виплачується грошова компенсація відповідно до статті 24 Закону України «Про відпустки».
Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року №3551-XII
40. Пункт 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року №3551-XII (далі також - «Закон №3551-XII», у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) установлює, що учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються пільги, зокрема, використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року №1402-VIII
41. Стаття 160 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року №1402-VIII (далі також - «Закон №1402-VIII», у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) визначає, що підтримання громадського порядку в суді, припинення проявів неповаги до суду, а також охорону приміщень суду, органів та установ системи правосуддя, виконання функцій щодо державного забезпечення особистої безпеки суддів та членів їхніх сімей, працівників суду, забезпечення у суді безпеки учасників судового процесу здійснює Служба судової охорони.
42. Частини перша, друга, шоста й сьома статті 161 Закону №1402-VIII встановлює, що Служба судової охорони є державним органом у системі правосуддя для забезпечення охорони та підтримання громадського порядку в судах. Служба судової охорони підзвітна Вищій раді правосуддя та підконтрольна Державній судовій адміністрації України. Територіальні підрозділи Служби судової охорони утворюються як юридичні особи. Фінансування Служби судової охорони здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
43. Частина перша статті 162-1 Закону №1402-VIII визначає, що до працівників Служби судової охорони належать особи, яким присвоєно спеціальні звання співробітників Служби судової охорони, державні службовці та особи, які уклали трудовий договір із Службою судової охорони.
44. Частина друга статті 162-1 Закону №1402-VIII установлює, що порядок проходження служби співробітниками Служби судової охорони регулюється цим Законом та положенням, яке затверджується Вищою радою правосуддя за поданням Голови Служби судової охорони, погодженим з Державною судовою адміністрацією України.
45. Стаття 165 Закону №1402-VIII визначає, що грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України на рівні не нижчому, ніж установлений для поліцейських, і повинно стимулювати до комплектування Служби судової охорони кваліфікованими співробітниками.
Співробітникам Служби судової охорони гарантується інший соціальний захист в обсягах та порядку, передбачених Законом України «Про Національну поліцію» для поліцейських, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на фінансування Служби судової охорони.
Рішення Вищої ради правосуддя від 4 квітня 2019 року №1052/0/15-19 «Про затвердження Положення про проходження служби співробітниками Служби судової охорони»
46. Це Положення визначає порядок проходження служби громадянами України у Службі судової охорони (далі також - «Положення №1052/0/15-19», у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин).
47. Пункт 12 розділу І Положення №1052/0/15-19 передбачає, що співробітники вважаються такими, що виконують обов`язки Служби: 1) на території центрального органу управління та територіальних підрозділів або в іншому місці служби (занять) протягом службового часу, включаючи перерви, встановлені внутрішнім розпорядком; 2) під час перебування поза місцем розташування центрального органу управління та територіальних підрозділів, якщо під час такого перебування вони виконують свої службові обов`язки або направлені за наказом відповідного керівника (начальника).
Постанова Кабінету Міністрів України від 3 квітня 2019 року №289 «Про грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони»
48. Відповідно до частини другої статті 165 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Уряд видав постанову №289 від 3 квітня 2019 року, підпунктом 2 пункту 4 якої постановив виплачувати доплату за службу в нічний час співробітникам Служби судової охорони - у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.
Наказ Державної судової адміністрації України від 26 серпня 2020 року №384 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони»
49. Порядок виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони, затверджений наказом  Державної судової адміністрації України №384 від 26 серпня 2020 року (далі також - «Порядок №384», у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин), визначає механізм виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони.
50. Пункти 3-7 розділу І Порядку №384 установлюють, що грошове забезпечення співробітникам Служби (далі - співробітники) визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби, інтенсивності та умов служби, почесного звання, спортивного звання.
Грошове забезпечення включає:
1) щомісячні основні види грошового забезпечення;
2) щомісячні додаткові види грошового забезпечення;
3) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать:
1) посадовий оклад;
2) оклад за спеціальним званням;
3) надбавка за стаж служби.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать:
1) підвищення посадового окладу;
2) надбавки;
3) доплати;
4) премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать:
1) винагороди;
2) допомоги.
51. Пункт 8 розділу І Порядку №384 передбачає, що грошове забезпечення виплачується співробітникам, які призначені на штатні посади в центральний орган управління Служби та територіальних управліннях Служби.
52. Пункт 9 розділу І Порядку №384 установлює, що підставою для виплати грошового забезпечення є наказ Служби або територіального управління Служби про призначення на посаду співробітника в Службі, територіальному управлінні Служби та встановлення розмірів посадового окладу, надбавок, доплат.
53. Пункт 11 розділу І Порядку №384 визначає, що грошове забезпечення не виплачується: 
1) за час надання співробітникам відпусток відповідно до чинного законодавства України, за якими не передбачено збереження заробітної плати;
2) за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше;
3) за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я понад встановлені чинним законодавством строки.
54. Пункт 17 розділу І Порядку №384 визначає, що виплата грошового забезпечення співробітникам за поточний місяць здійснюється щомісяця не пізніше останнього робочого дня місяця.
55. Пункт 34 розділу ІІ Порядку №384 установлює, що Співробітникам, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.
Годинна ставка обчислюється шляхом ділення місячного посадового окладу на кількість годин фактичного часу служби з урахуванням норми тривалості службового часу за відповідний місяць при 40-годинному робочому тижні.
Службою в нічний час вважається виконання співробітниками службових обов`язків у період з 22.00 до 06.00.
Підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є щоденні накази Служби або територіальних управлінь Служби по особовому складу, в яких зазначаються співробітники, які залучаються до охорони судів, органів та установ системи правосуддя.
Нарахування доплати здійснюється за фактичний час несення служби в нічний час, зазначений в довідці обліку несення співробітниками служби в нічний час (додаток 1 до цього Порядку), яка складається на підставі щоденних наказів Служби або територіальних управлінь Служби по особовому складу відповідно до фактичного часу несення служби в нічний час та надається до фінансового підрозділу центрального органу управління Служби або територіального управління Служби до 05 числа поточного місяця за минулий.
Співробітникам, що залучалися до служби в нічний час, виплата доплати за службу в нічний час за минулий місяць здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць.
56. Абзац 6 пункту 8 розділу ІІІ Порядку №384 установлює, що співробітникам, які звільняються зі служби, виплачується грошова компенсація за всі невикористані ними дні щорічної основної відпустки, а також додаткової відпустки, відповідно до вимог законодавства про відпустки, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого співробітник має на день звільнення зі служби з урахуванням пункту 30 розділу І цього Порядку.
Указ Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні»
57. Цим указом в Україні був уведений воєнний стан з 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Цей указ затверджений Верховною Радою України Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX. Надалі воєнний стан був неодноразово продовжений указами Президента України, які Верховна Рада України затверджувала відповідними законами, і триває дотепер.
58. Пунктом 2 указу від 24 лютого 2022 року №64/2022 Президент України постановив Військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
59. Пунктом 3 указу від 24 лютого 2022 року №64/2022 Президент України постановив, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».
60. Пунктом 4 указу від 24 лютого 2022 року №64/2022 Президента України постановив Кабінету Міністрів України невідкладно: 1) ввести в дію план запровадження та забезпечення заходів правового режиму воєнного стану в Україні; 2) забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.
Постанова Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»
61. На виконання указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України видав постанову від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі також - «Постанова №168»).
62. Пунктом 1 цієї постанови Уряд постановив, що на період дії воєнного стану, серед іншого, співробітникам Служби судової охорони виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
63. Пунктом 3 цієї постанови Уряд доручив Міністерству фінансів України опрацювати питання щодо збільшення видатків відповідним розпорядникам бюджетних коштів для забезпечення реалізації цієї постанови.
64. У пункті 5 цієї постанови зазначено, що вона набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року. Надалі Уряд неодноразово вносив зміни до вказаної постанови.
ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
65. Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).
66. Насамперед Суд зауважує, що рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову було скасоване в апеляційному порядку. Своєю чергою, суд апеляційної інстанції ухвалив нове судове рішення про часткове задоволення позову.
67. Натомість позивачка у касаційній скарзі просить Верховний Суд переглянути у касаційному порядку як рішення суду першої інстанції, так і постанову суду апеляційної інстанції; скасувати їх та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі. Водночас вимоги скарги не передбачають залишення в силі рішення суду першої інстанції після скасування постанови суду апеляційної інстанції.
68. Зважаючи на указані обставини, рішення суду першої інстанції не може бути предметом касаційного перегляду. Тому Верховний Суд переглядає саме постанову суду апеляційної інстанції.
69. Переглянувши указане судове рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, і на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд дійшов таких висновків.
70. Спір стосується правомірності поведінки територіального управління Служби судової охорони, яка полягає у невиплаті співробітнику Служби доплати за службу у нічний час, а також при звільненні грошової компенсації за невикористані ним календарні дні додаткової відпустки учаснику бойових дій.
71. Враховуючи аргументи сторін та висновки суду апеляційної інстанції, у цій справі Верховний Суд має відповісти на такі питання:
1) чи виплачується співробітнику Служби судової охорони при звільненні зі служби грошова компенсація за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій;
2) чи виплачується співробітнику Служби судової охорони доплата за службу в нічний час у випадку залучення його не до охорони судів, органів та установ системи правосуддя, а до охорони будівель критичної інфраструктури під час воєнного стану.
72. Розв`язуючи питання про виплату співробітнику Служби судової охорони грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій у разі звільнення зі служби, Верховний Суд виходить із такого.
73. Суд апеляційної інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог у цій частині спору, дійшовши висновку про те, що при звільненні співробітника Служби судової охорони додаткова відпустка учасникам бойових дій не належить до переліку відпусток, за невикористання яких законодавець передбачив виплату грошової компенсації.
74. Верховний Суд вважає цей висновок правильним з огляду на такі мотиви.
75. Законодавець запровадив правило про надання учасникам бойових дій додаткової відпустки із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік (стаття 77-2 Кодексу законів про працю України, стаття 16-2 Закону України «Про відпустки», пункт 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»).
76. Також законодавець запровадив правило про виплату працівнику при звільненні грошової компенсації за не використані ним дні відпустки. Характерною особливістю цього правила є те, що виплата грошової компенсації можлива тільки у разі невикористання працівником відпусток із визначеного законом переліку (частина перша статті 83 Кодексу законів про працю України, частина першої статті 24 Закону України «Про відпустки»).
77. Порядок проходження служби співробітниками Служби судової охорони урегульований спеціальними нормативно-правовими актами.
78. За змістом приписів частини другої статті 162-1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», порядок проходження служби співробітниками Служби судової охорони регулюється цим Законом та Положенням про проходження служби співробітниками Служби судової охорони, затвердженим рішенням Вищої ради правосуддя від 4 квітня 2019 року №1052/0/15-19.
79. Норми Закону України «Про судоустрій і статус суддів» не регулюють питання виплати співробітникам Служби судової охорони грошової компенсації за невикористані ними дні відпусток.
80. Частина третя статті 165 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» містить припис про те, що співробітникам Служби судової охорони гарантується інший соціальний захист в обсягах та порядку, передбачених Законом України «Про Національну поліцію» для поліцейських, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на фінансування Служби судової охорони.
81. Частина десята статті 93 Закону України «Про Національну поліцію» передбачає, що за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.
82. Жоден із цих законів не регулює питання виплати грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки учаснику бойових дій.
83. Предметом регулювання розділу Х Положення про проходження служби співробітниками Служби судової охорони, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 4 квітня 2019 року №1052/0/15-19, є відпустки співробітників Служби судової охорони. Цей розділ, як й інші у Положенні №1052/0/15-19, не містить норм, які би регулювати питання виплати грошової компенсації за невикористані відпустки.
84. Інший підзаконний нормативно-правовий акт - Порядок виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони, затверджений наказом Державної судової адміністрації України №384 від 26 серпня 2020 року, - передбачає, що співробітникам, які звільняються зі служби, виплачується грошова компенсація за всі невикористані ними дні щорічної основної відпустки, а також додаткової відпустки, відповідно до вимог законодавства про відпустки (абзац 6 пункту 8 розділу ІІІ Порядку №384).
85. Отже, серед корпусу спеціального законодавства, яким урегульовані правовідносини щодо проходження служби співробітниками Служби судової охорони та їхнього соціального захисту, відсутні норми, які би урегульовували питання виплати грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки учаснику бойових дій. У цих актах указане питання урегульовано у бланкетний спосіб.
86. З урахуванням змісту приписів частини третьої статті 165 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», частини десятої статті 93 Закону України «Про Національну поліцію», абзацу 6 пункту 8 розділу ІІІ Порядку виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони, затвердженим наказом Державної судової адміністрації України №384 від 26 серпня 2020 року, для розв`язання указаного питання слід застосувати законодавство про відпустки, а саме: Закон України «Про відпустки».
87. У приписах частини першої статті 24 Закону України «Про відпустки» законодавець установив таке правило: у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи. Положенні цієї норми кореспондуються з частиною першою статті 83 Кодексу законів про працю України.
88. У цьому контексті колегія суддів ураховує правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 5 вересня 2018 року у справі №750/9956/17, щодо застосування норм статті 77-2 Кодексу законів про працю України, пункту 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», статті 16-2 Закону України «Про відпустки». Ця позиція полягає у такому:
«Статтею 77-2 КЗпП України, пунктом 12 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та статтею 16-2 Закону України «Про відпустки» передбачено надання учасникам бойових дій, інвалідам війни, статус яких визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», додаткової відпустки із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.
Оплата такої відпустки здійснюється за рахунок підприємства, а для її отримання статус працівника має бути підтверджений відповідним посвідченням учасника бойових дій або інваліда війни.
Додаткова відпустка не належить до категорії щорічних і надається понад тривалість щорічної відпустки та інших видів відпусток. Вона надається у календарному році, а не за робочий рік, тобто незалежно від стажу роботи. У разі невикористання зазначеної додаткової відпустки, її не можна перенести на наступний календарний рік, не можна подовжити у разі хвороби працівника та не можна ділити на частини.
Оскільки законодавством не передбачено можливості заміни цієї відпустки грошовою компенсацією, у тому числі і при звільненні, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення грошової компенсації за невикористану щорічну додаткову відпустку, передбачену окремим категоріям працівників - ветеранам війни».
89. Також колегія суддів ураховує правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 жовтня 2022 року у справі №241/2229/20, щодо застосування норм частини першої статті 83 Кодексу законів про працю України і частини першої статті 24 Закону України «Про відпустки». Ця позиція полягає у такому:
«Частина перша статті 83 КЗпП України та частина перша статті 24 Закону України «Про відпустки» передбачають, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-інваліда з дитинства підгрупи А І групи.
Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року №13, розглядаючи спори про виплату грошової компенсації за невикористану відпустку, необхідно виходити з того, що згідно зі статтею 83 КЗпП України вона може бути стягнена на вимогу працівника за всі дні невикористаної ним основної й додаткової щорічної відпустки та додаткової відпустки для працівників, які мають дітей (стаття 182-1 КЗпП України), тільки в разі звільнення його з роботи, а під час неї - лише за частину цих відпусток за умови, що тривалість наданих йому при цьому щорічної й додаткової відпусток становить не менше 24 календарних днів та що працівник не є особою віком до 18 років. Інші, крім зазначених, відпустки надаються лише за призначенням і грошовою компенсацією замінюватись не можуть.
Отже, саме основна та додаткова щорічні відпустки, а також додаткова відпустка працівника, який має дітей або повнолітню дитину-інваліда з дитинства підгрупи А І групи підлягають поділу на частини та грошовій компенсації.
Виплата грошової компенсації за невикористані дні за іншими видами додаткових відпусток статтею 83 КЗпП України та статтею 24 Закону України «Про відпустки» не передбачена.
З огляду на роз`яснення Міністерства соціальної політики «Щодо застосування окремих норм законодавства про відпустки» від 18 серпня 2016 року види щорічних відпусток наведені пунктом 1 частини першої статті 4 Закону України «Про відпустки». До них належать: щорічна основна відпустка (стаття 6 Закону), додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 Закону), додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 Закону), інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.
Додаткова відпустка учасникам бойових дій визначена статтею 16-2 розділу III «Додаткові відпустки у зв`язку з навчанням. Творча відпустка. Відпустка для підготовки та участі в змаганнях. Додаткова відпустка окремим категоріям громадян та постраждалим учасникам Революції Гідності» Закону України «Про відпустки», тому вона не належить до категорії щорічних відпусток, а отже на неї не поширюються норми, передбачені для щорічних відпусток.
Така відпустка, на відміну від щорічної, надається незалежно від відпрацьованого в році часу, один раз протягом календарного року на підставі заяви працівника та посвідчення учасника бойових дій або інваліда війни. Невикористана у поточному році така відпустка на наступний рік не переноситься. Право на неї працівник може реалізувати протягом календарного року, конкретний період та черговість її надання визначається за погодженням між працівником і роботодавцем .
Отже, законодавством не передбачено можливості заміни зазначеної додаткової відпустки грошовою компенсацією, тому є обґрунтованими висновки судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача виплатити грошову компенсацію за невикористану додаткову відпустку, передбачену окремим категоріям працівників - учасникам бойових дій».
90. Указані висновки щодо застосування норм статей 77-2, частини першої статті 83 Кодексу законів про працю України, статті 16-2, частини першої статті 24 Закону України «Про відпустки», пункту 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» Верховний Суд зробив у цивільних справах. 
91. Втім, це не перекреслює того, що указані висновки прямо стосуються і повинні застосовуватися у адміністративній справі, яка переглядається, оскільки наведені положення були сформульовані Судом на тлі обставин невиплати роботодавцем окремим категоріям працівників (ветеранам війни, учасникам бойових дій) грошової компенсації за невикористану щорічну додаткову відпустку, передбачену статтею 77-2 Кодексу законів про працю України, пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», статтею 16-2 Закону України «Про відпустки», та пов`язані з конкретними фактами цієї справи. 
92. Колегія суддів погоджується із цими висновками та не бачить підстав для відступу від них.
93. На основі аналізу наведених норм матеріального права, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, і практики їхнього тлумачення, Верховний Суд дійшов такого висновку: у разі звільнення співробітника Служби судової охорони йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної основної відпустки, а також додаткової відпустки, відповідно до вимог частини першої статті 24 Закону України «Про відпустки». Однак дія цієї норми не поширюється на додаткову відпустку учасника бойових дій, а тому у випадку звільнення співробітника Служби судової охорони виплата грошової компенсації за невикористані ним дні такої відпустки не здійснюється.
94. Застосовуючи цей висновок до обставин справи, яка переглядається, Верховний Суд констатує, що суд апеляційної інстанції правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права і ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про виплату їй грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки учасника бойових дій за 2022 рік.
95. Одночасно з цим, колегія суддів відхиляє як необґрунтовані доводи касаційної скарги про неврахування судом апеляційної інстанції правових позицій Верховного Суду. 
96. Висновки, викладені у рішенні Верховного Суду від 16 травня 2019 року, залишеному без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року, у зразковій справі №620/4218/18 підлягають застосуванню в адміністративних справах щодо звернення до суду осіб, звільнених з військової служби, яким було відмовлено у виплаті грошової компенсації при звільнені за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у період, визначений підпунктами 17-18 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
97. Справи №360/4127/19, №620/1487/20, №200/602/20-а, №360/1874/20, №360/1362/20 стосувалися позовів осіб, звільнених зі служби в поліції, пред`явлених до територіальних управлінь Національної поліції про оскарження бездіяльності щодо невиплати їм грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учасникам бойових дій.
97.1. У зазначених справах Верховний Суд дійшов висновку про те, що у випадку звільнення поліцейського - учасника бойових дій, йому виплачується компенсація за невикористані дні відпустки, у тому числі за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону України «Про відпустки» та статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
97.2. Такий висновок Суд робив на основі тлумачення пункту 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у його взаємозв`язку із приписами пункту 8 розділу III Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 6 квітня 2016 року №260.
98. У випадку ОСОБА_1 суб`єктний склад правовідносин, об`єкт і предмет правового регулювання не є подібними з переліченими справами.
99. Розв`язуючи друге питання, яке стосується обставин залучення співробітника Служби судової охорони до охорони об`єктів критичної інфраструктури під час воєнного стану та їхнього впливу на можливість виплати доплати за службу у нічний час, Суд виходить із такого.
100. Суд апеляційної інстанції частково задовольнив позовні вимоги, які стосуються доплати за службу в нічний час. Апеляційний суд виходив з того, що ця доплата залежить від факту залучення співробітника Служби судової охорони до охорони судів. За висновком суду, якщо такий співробітник охороняв будівлі критичної інфраструктури через воєнний стан, то доплата за службу в нічний час, передбачена постановою Уряду 3 квітня 2019 року №289 «Про грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони», не виплачується. Натомість додаткова винагорода, передбачена постановою Уряду №168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», є доплатою за несення служби у добовому/півдобовому режимі під час воєнного стану.
101. У цьому контексті суд апеляційної інстанції встановив, що позивачка залучалася до служби в нічний час для охорони судів тільки згідно з двома наказами (від 24 лютого 2022 року №79о/с, від 26 лютого 2022 року №81о/с), а за рештою наказів у період з 9 березня 2022 року до 15 липня 2022 року вона залучалася до охорони об`єктів критичної інфраструктури (закладу охорони здоров`я).
102. На основі указаних висновку й обставин суд апеляційної інстанції частково задовольнив позов, визнавши протиправної бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачці доплати за службу в нічний час згідно з наказами від 24 лютого 2022 року №79о/с, від 26 лютого 2022 року №81о/с і зобов`язавши відповідача здійснити цю виплату. У задоволенні решти позовних вимог апеляційний суд відмовив.
103. Верховний Суд вважає указаний висновок помилковим з огляду на такі мотиви.
104. За правилами частини другої статті 165 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України .
105. На виконання цього припису Кабінет Міністрів України видав постанову №289 від 3 квітня 2019 року «Про грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони».
106. У підпункті 2 пункту 4 Постанови №289 Уряд постановив виплачувати доплату за службу в нічний час співробітникам Служби судової охорони - у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.
107. Підпункт 2 пункту 4  Постанови №289 містить імперативну норму, яка з вичерпною конкретністю і повнотою встановлює умови своєї дії (служба в нічний час), права і обов`язки адресатів, за якими Служба судової охорони зобов`язана виплачувати співробітнику доплату за його службу в нічний час. Умови застосування цієї норми не пов`язані із фактом несення служби лише у мирний час або в особливий період.
108. Аналіз указаної норми у її взаємозв`язку зі структурою грошового забезпечення, визначеною пунктами 3-7 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України №384 від 26 серпня 2020 року, свідчить про те, що доплата за службу у нічний час є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення співробітника Служби судової охорони.
109. Пункт 1 постанови Уряду №168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за колом осіб діяв, зокрема, щодо співробітників Служби судової охорони та передбачав виплату їм додаткової винагороди за виконання службових обов`язків в обставинах військової агресії Російської Федерації проти України.
110. Норми пункту 1 і решта приписів Постанови №168 не запроваджували правового регулювання, яке би припинило чи скасувало дію підпункту 2 пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України №289 від 3 квітня 2019 року «Про грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони».
111. Пункти 3-7 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України №384 від 26 серпня 2020 року, визначають, що доплата і винагороди є різними видами грошового забезпечення співробітників Служби судової охорони.
112. На основі аналізу наведених норм матеріального права, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, Верховний Суд дійшов такого висновку: додаткова винагорода для співробітників Служби судової охорони, передбачена постановою Уряду №168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», не скасовує, не припиняє і не поглинає доплату за службу у нічний час, встановлену для співробітників Служби судової охорони підпунктом 2 пункту 4  постанови Уряду №289 від 3 квітня 2019 року «Про грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони». Тому факт залучення співробітника Служби судової охорони до охорони об`єктів критичної інфраструктури у нічний час в умовах воєнного стану не знімає зі Служби обов`язку виплатити цьому співробітнику указану доплату.
113. Застосовуючи цей висновок до обставин справи, яка переглядається, Верховний Суд зауважує, що у період із 24 лютого 2022 року до 15 липня 2022 року на підставі ряду наказів ТУ ССО у Івано-Франківській області ОСОБА_1 залучалася до виконання службових обов`язків у нічний час, втім відповідач не виплатив їй доплату, передбачену підпунктом 2 пункту 4  постанови №289 від 3 квітня 2019 року «Про грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони».
114. Відповідач не доводив наявність підстав для невиплати грошового забезпечення, передбачених пунктом 11 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України №384 від 26 серпня 2020 року, і суд апеляційної інстанції таких підстав не установив.
115. На основі цих обставин і висновків Суд констатує, що оскаржувана бездіяльність відповідача є протиправною і позовні вимоги ОСОБА_1 у цій частині є обґрунтованими. Суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми матеріального права під час їхнього вирішення.
116. Помилка полягає у застосуванні постанови Уряду №168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», яка не підлягає застосуванню до спірних правовідносин і, відповідно, не застосуванні постанови Кабінету Міністрів України №289 від 3 квітня 2019 року «Про грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони», яка підлягала застосуванню.
117. Внаслідок цього суд апеляційної інстанції хоч і ухвалив правильне по суті рішення про задоволення позовних вимог у межах періоду служби в нічний час згідно з наказами від 24 лютого 2022 року №79о/с, від 26 лютого 2022 року №81о/с, втім зробив це на основі помилкових мотивів. Із урахуванням висновків Суду по суті доводів і вимог касаційної скарги, указаний недолік судового рішення може бути усунений шляхом зміни його мотивувальної частини.
118. Також допущена апеляційним судом помилка у застосуванні норм матеріального права призвела до ухвалення незаконного й необґрунтованого судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог щодо періоду служби ОСОБА_1 у нічний час з 9 березня 2022 року до 15 липня 2022 року.
119. Враховуючи, що суд апеляційної інстанцій повно і правильно встановив фактичні обставини справи, але неправильно застосував норми матеріального права, наявні підстави для скасування оскарженої постанови в цій частині та ухвалення нового судового рішення про задоволення указаних позовних вимог.
120. Покликання скаржниці на висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 17 лютого 2015 року у справі №21-8а15, колегія суддів відхиляє, оскільки правовідносини у справах не є подібними.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
121. Доводи й вимоги касаційної скарги є частково обґрунтованими.
122. Згідно з частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
123. Відповідно до частин першої, третьої, четвертої статті 351 КАС України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
124. На основі викладеного Верховний Суд дійшов висновку, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, постанову суду апеляційної інстанції належить:
- скасувати у частині відмови у задоволенні вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування і невиплати позивачці доплати за службу в нічний час у період з 9 березня 2022 року до 15 липня 2022 року, зобов`язання відповідача вчинити такі дії, а в цій частині ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог;
- змінити у частині задоволення позовних вимог, виклавши її мотивувальну частину з урахуванням позиції, викладеної у цій постанові Верховного Суду;
- залишити без змін у частині відмови у задоволенні вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачці грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки учасника бойових дій за 2022 рік, зобов`язання вчинити ці дії.
V. СУДОВІ ВИТРАТИ
125. Сторони не понесли судові витрати у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції та її переглядом у суді касаційної інстанції, тому підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статями 139, 341, 345, 349, 350, 351, 355, 356, 359 КАС України, 
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2023 року скасувати у частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Територіального управління Служби судової охорони у Івано-Франківській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 доплати за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час за період з 9 березня 2022 року до 15 липня 2022 року включно та зобов`язання Територіального управління Служби судової охорони у Івано-Франківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час за період з 9 березня 2022 року до 15 липня 2022 року.
У цій частині ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Визнати протиправною бездіяльності Територіального управління Служби судової охорони у Івано-Франківській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 доплати за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час за період з 9 березня 2022 року до 15 липня 2022 року включно.
Зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у Івано-Франківській області нарахувати й виплатити ОСОБА_1 доплату за службу в нічний час в розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час за період з 9 березня 2022 року до 15 липня 2022 року.
Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2023 року змінити у частині задоволених позовних вимог, виклавши її мотивувальну частину з урахуванням позиції, викладеної у цій постанові Верховного Суду.
У іншій частині постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не може бути оскаржена.

……………………………

…………………………….

…………………………….
Н.М.          Мартинюк
А.В.          Жук
Ж.М.          Мельник-Томенко,
Судді  Верховного Суду