Справа № 127/18299/23
Провадження № 22-ц/801/2183/2023
Категорія: 70
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бойко В. М.
Доповідач:Береговий О. Ю.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2023 року	Справа № 127/18299/23	м. Вінниця	

       Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Берегового О.Ю. (суддя-доповідач),
суддів: Войтка Ю.Б., Панасюка О.С., 
за участю секретаря судового засідання: Куленко О.В.,
учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: ОСОБА_2 ,
розглянув цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Красіловського Вадима Олександровича на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03 жовтня 2023 року, ухвалене місцевим судом під головуванням судді Бойка В.М., повний текст рішення складено 04 жовтня 2023 року,

встановив:

В червні 2023 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Тетеву-Родюк Ірину Олександрівну звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її утримання, у зв`язку з продовженням навчання. 
Позовні вимоги, обґрунтовано тим, що батьки позивачки перебували у зареєстрованому шлюбу, однак спільне життя у них не склалося та їхній шлюб був розірваний за рішенням суду. 
Після розірвання шлюбу позивачка залишилася проживати разом з матір`ю, та наразі вони проживають у Канаді, де позивачка і навчається у Centennial Collage за програмою навчання архітектурні технології, термін навчання з 09 січня 2023 року по квітень 2025 року. 
Крім того, позивачка є студенткою Української академії друкарства, термін навчання до 30 червня 2023 року. 
Позивачка є повнолітньою особою, однак, у зв`язку з навчанням вона не має змоги влаштуватися на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток, а тому перебуває на повному утриманні матері, та усі витрати на навчання несе її матір – ОСОБА_2 . При цьому, позивачка зазначила, що батько ОСОБА_2 матеріальної допомоги їй не надає, хоча він працює, має стабільний дохід, інших дітей на утриманні в нього не має, у зв`язку з чим може здійснювати утримання останньої. 
Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до відповідача із цим позовом, в якому вона просить стягнути із ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання, у зв`язку із продовженням навчання у розмірі усього сукупного доходу щомісяця, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи досягнення нею 23-річного віку, яка з цих обставин настане першою. 
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03 жовтня 2023 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання, у зв`язку з продовженням навчання у розмірі  від усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , щомісячно, починаючи з 21 червня 2023 року і до закінчення навчання або до досягнення нею 23-річного віку.
В частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено рішення до негайного виконання.
Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок на користь держави.
Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції врахував матеріальний стан позивачки, яка дійсно потребує матеріальної допомоги з боку відповідача, оскільки продовжує навчання, також враховано особу відповідача, який має фінансово утримувати повнолітню дочку, оскільки офіційно працевлаштований, інших осіб, які перебувають на його утриманні немає.
Не погоджуючись з таким рішенням суду представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Красіловський В.О. подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити частково, стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання, у зв`язку з продовженням навчання у розмірі 1/5 від усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, починаючи з 21 червня 2023 року і до закінчення навчання або до досягнення нею 23-річного віку.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції при постановленні рішення має враховувати взаємний обов`язок батьків по утриманню доньки, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, витрати пов`язані з навчанням (вартість навчання, проїзд до навчального закладу, харчування, забезпечення базовими організаційними речами та приладдям) та обставини, що встановлені судом та мають значення в їх сукупності, зокрема й щодо можливості кожного із батьків надавати допомогу, на думку сторони захисту справедливим встановлення аліментів буде в розмірі 1/5 частки доходів відповідача щомісячно.
30 жовтня 2023 року від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Тетевої-Родюк І.О. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін. 
Відзив на апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що відповідач не надав жодних доказів чи підстав для зменшення призначених судом аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. 
Крім того, стороною захисту 18 жовтня 2023 року подано клопотання про витребування доказів, а саме із ВЧ НОМЕР_1 , місцем дислокації якої є: 24321, м. Ладижин, Вінницька область – інформації з приводу участі ОСОБА_2 в бойових завданнях з залученням належним чином завіреної копії відповідного наказу (витягу з наказу).
Також ним подано клопотання про зупинення провадження у справі, оскільки ОСОБА_2 перебуває на військовій службі в лавах Збройних Силах України та забезпечує стримування збройної агресії проти України у період воєнного стану.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_1 адвокат Тетевої-Родюк І.О. просила відмовити в задоволенні вищевказаних клопотань представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Красіловського В.О.
Розглянувши вказані клопотання суд зазначає наступне.
Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і передбачити усунення яких неможливо.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Отже, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі не з наявністю воєнного стану в Україні, а із фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Вказана правова позиція узгоджується із постановою Верховного Суду від 21 грудня 2022 року в справі №456/2541/19.
Звертаючись із клопотанням про зупинення провадження у справі представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Красіловський В.О. долучив копію довідки від 05 липня 2023 року (№ 418) та копію відповіді Командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_3 на адвокатський запит від 26 липня 2023 року (№ 3456), згідно яких ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 22 лютого 2023 року. Військова частина НОМЕР_1 Збройних Сил України на даний час функціонує в умовах особливого періоду та у складі діючого угрупування військ, приймає безпосередню участь у відсічі збройної агресії на Україну з боку російської федерації.
Разом з тим, відповідач по справі ОСОБА_2 уклав договір про надання правової допомоги з адвокатським бюро «Красіловський&Партнери» в особі керуючого адвоката Красіловського В.О., яким і подана апеляційна скарга, а тому фактично відповідач приймає участь у розгляді справи через свого представника.
Крім того, колегія суддів апеляційної інстанції враховує чутливу категорію справи – стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, та в силу свого віку та продовження навчання нездатна самостійно утримувати себе та потребує матеріальної підтримки обох батьків. Справа такої категорії насамперед спрямована на захист інтересів дитини.
Апеляційний суд також приймає до уваги, що необґрунтоване зупинення провадження у справі може призвести до затягування строків її розгляду й перебування учасників справи в стані невизначеності, що призведе до порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що покладає на національні суди обов`язок здійснювати швидкий та ефективний розгляд справи упродовж розумного строку.
Таким чином, виходячи із найвищих інтересів дитини, колегія суддів апеляційного суду вважає, що підстави для зупинення провадження відсутні, оскільки зібрані у справі докази цілком достатні для того, щоб встановити та оцінити обставини (факти) які є предметом доказування, та переглянути справу за наявними в ній доказами за участі представника відповідача, який є фахівцем (кваліфікованим спеціалістом) у галузі права, а тому в задоволенні клопотання про зупинення провадження слід відмовити.
З урахуванням викладеного вище не підлягає до задоволення і клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Красіловського В.О. про витребування доказів, оскільки таке є похідним від клопотання про зупинення провадження у справі в задоволенні якого було відмовлено. 
Водночас суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що в матеріалах справи достатньо доказів для перевірки заявленого клопотання про зупинення провадження у справі, а витребування інших доказів, які просить витребувати заявник, не є необхідними для оцінки заявленого клопотання та надання відповідного висновку.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення учасників судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, заперечення викладені в відзиві на апеляційну скаргу, законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вказаним вимогам рішення суду відповідає.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження Серія НОМЕР_2 батьками ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , записані ОСОБА_2 та ОСОБА_2 (а.с.10). 
Відповідно до Рішення Вінницького міського суду м. Вінниці від 22 вересня 2022 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 розірвано (а.с.12-13).
Згідно Довідки №23379 від 09 травня 2023 року, ОСОБА_1 навчається на 2 курсі денного відділення факультету видавничо-поліграфічних, інформаційних технологій Української академії друкарства 4 рівня акредитації. Термін навчання до 30 серпня 2023 року (а.с.14). 
Крім того, відповідно до Листа ОСОБА_1  також навчається в Centennial Collage, за програмою навчання архітектурні технології, термін навчання з 09 січня 2023 року по квітень 2025 року. Загальна вартість навчання складає 32 570,66 канадських доларів (а.с.15-17,18-19).
ОСОБА_1 сплатила кошти за навчання у розмірі 14 926,00 канадських доларів, 820,00 канадських доларів, 2 650,00 канадських доларів, що підтверджується відповідними квитанціями (а.с. 20-25).
Відповідно до Довідки №418 від 05 липня 2023 року майор ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у ВЧ НОМЕР_1 з 22 лютого 2023 року по теперішній час (а.с.44).
Також, з Довідки № 3515 від 31 липня 2023 року вбачається, що грошове забезпечення ОСОБА_2 з 22 лютого 2023 року по 30 червня 2023 року становить 137 246,32 грн. (а.с. 68).
Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до положень ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Статтею 199 Сімейного кодексу України (далі – СК України) передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Згідно із ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.
Як роз`яснено в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 N 3 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Зазначена правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі № 225/1447/16-ц та від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16-ц.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка). 
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Разом з тим, судом при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу та проживання за місцем його знаходження.
Аналогічна правова позиція висвітлена в Постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 761/10510/17.
Відтак з системного аналізу вказаних норм слідує, що під час розгляду справ за позовом про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, підлягають доказуванню та встановленню обставини, зокрема, потреба повнолітньої дитини в матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
При цьому, стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчатися, пов`язано не лише з необхідністю оплатити навчання, але покликано також забезпечити дитині достатній матеріальний стан (певні побутові речі, соціальний і культурний розвиток), адже через навчання дитина практично не має змоги працювати і самостійно заробляти кошти.
Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції, належним чином дослідивши та давши оцінку поданим сторонами доказам, враховуючи положення статей 182, 198, 199, 200 СК України, дійшов правомірного висновку про те, що повнолітня донька ОСОБА_1  на день звернення до суду не досягла 23 років, навчається на 2 курсі денного відділення факультету видавничо-поліграфічних, інформаційних технологій Української академії друкарства 4 рівня акредитації, а також навчається в Centennial Collage в місті Канаді, за програмою навчання архітектурні технології, у зв`язку із чим остання потребує матеріальної допомоги, а батько ОСОБА_2 має змогу фінансово утримувати повнолітню дочку, оскільки працевлаштований, інших осіб, які перебувають на його утриманні немає, тому суд правомірно стягнув з останнього на користь позивача аліменти на її утримання у зв`язку з продовженням навчання у розмірі від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 21 червня 2023 року і до закінчення навчання або до досягнення нею 23-річного віку.
Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що представником відповідача в апеляційній скарзі не наведено жодних обставин, які згідно із статтею 182 СК України мають значення для встановлення меншого розміру аліментів, а саме 1/5 частки доходу відповідача ОСОБА_2 щомісячно на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.
При цьому, слід зазначити, що при розгляді справи в суді першої інстанції представник відповідача будь-якої позиції щодо розміру аліментів по суті спору не заявляла, відзиву на позовну заяву не подавала.
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що розглядаючи зазначений спір, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно із положеннями ЦПК України, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Красіловського Вадима Олександровича залишити без задоволення.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03 жовтня 2023 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                 О.Ю. Береговий

Судді:                         Ю.Б. Войтко

                                                                       О.С. Панасюк