УХВАЛА

26 грудня 2023 року 
м. Київ

справа № 360/47/23
адміністративне провадження № К/990/43009/23
Суддя Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Загороднюк А.Г., перевіривши касаційну скаргу Служби судової охорони на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2023 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2023 року у справі №360/47/23 за позовом ОСОБА_1 до Служби судової охорони, Територіального управління Служби судової охорони у Луганській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Територіального управління служби судової охорони у Луганській області, Служби судової охорони України, в якому просив: 
- визнати протиправним та скасувати наказ № 1117 о/с від 16 грудня 2022 року «По особовому складу» про звільнення зі служби в Службі судової охорони за підпунктом 4 пункту 2 розділу ХІІ Положення про проходження служби співробітниками Служби судової охорони (у зв`язку зі скороченням штату або проведенням організаційних заходів) у запас Збройних Сил України полковника Служби судової охорони ОСОБА_1 , заступника начальника територіального управління Служби судової охорони у Луганській області, 19 грудня 2022 року, виданого Службою судової охорони; 
- визнати протиправним та скасувати наказ № 423 о/с від 19 грудня 2022 року про звільнення зі Служби судової охорони в запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік) заступника начальника територіального управління Служби судової охорони у Луганській області полковника Служби судової охорони Шевченка Сергія Олексійовича, відповідно до підпункту 4 пункту 2 розділу ХІІ Положення про проходження служби співробітниками Служби судової охорони (у зв`язку зі скороченням штату або проведенням організаційних заходів), з 19 грудня 2022 року за підписом начальника територіального управління Служби судової охорони у Луганській області В. Абрамова;
- поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника територіального управління Служби судової охорони у Луганській області;
- стягнути з Територіального управління Служби судової охорони у Луганській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 20 грудня 2022 року до дати постановлення рішення;
- стягнути зі Служби судової охорони та Територіального управління Служби судової охорони на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 25000 грн.
Також, просила стягнути зі Служби судової охорони та Територіального управління Служби судової охорони на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 24000 грн.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2023 року позов задоволено частково:
- визнано протиправним та скасовано наказ Служби судової охорони від 16 грудня 2022 року № 1117 о/с «По особовому складу» в частині звільнення зі служби в Службі судової охорони за підпунктом 4 пункту 2 розділу ХІІ Положення про проходження служби співробітниками Служби судової охорони (у зв`язку зі скороченням штату або проведенням організаційних заходів) у запас Збройних Сил України полковника Служби судової охорони ОСОБА_1 , заступника начальника територіального управління Служби судової охорони у Луганській області;
- визнано протиправним та скасовано наказ Територіального управління Служби судової охорони у Луганській області від 19 грудня 2022 року № 423 о/с «По особовому складу» в частині звільнення зі Служби судової охорони в запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік) заступника начальника територіального управління Служби судової охорони у Луганській області полковника Служби судової охорони Шевченка Сергія Олексійовича, відповідно до підпункту 4 пункту 2 розділу ХІІ Положення про проходження служби співробітниками Служби судової охорони (у зв`язку зі скороченням штату або проведенням організаційних заходів);
- поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника територіального управління Служби судової охорони у Луганській області з 20 грудня 2022 року;
- стягнуто з Територіального управління Служби судової охорони у Луганській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20 грудня 2022 року по 13 квітня 2023 року в сумі 135361,90 грн.;
- стягнуто зі Служби судової охорони на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 5000 грн.;
- стягнуто з Територіального управління Служби судової охорони у Луганській області на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 5000 грн.;
- стягнуто зі Служби судової охорони на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати професійної правничої допомоги в сумі 7000 грн.;
- стягнуто з Територіального управління Служби судової охорони у Луганській області на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати професійної правничої допомоги в сумі 7000 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2023 року змінено рішення Луганського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2023 року в мотивувальній частині щодо позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Абзац п`ятий резолютивної частини рішення Луганського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2023 року у справі № 360/47/23 змінено шляхом зазначення суми « 134862,80 грн. (сто тридцять чотири тисячі вісімсот шістдесят дві гривні 80 копійок)» замість « 135361,90 грн (сто тридцять п`ять тисяч триста шістдесят одна грн 90 коп.)».
Абзац дванадцятий резолютивної частини рішення Луганського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2023 року у справі № 360/47/23 змінено шляхом зазначення суми « 35767,88 грн. (тридцять п`ять тисяч сімсот шістдесят сім гривень 88 копійок)» замість « 36488,86 грн (тридцять шість тисяч чотириста вісімдесят вісім грн 86 коп.)». В іншій частині рішення суду залишено без змін.
19 грудня 2023 року Службою судової охорони подано до Верховного Суду касаційну скаргу.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Вирішуючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження, суд виходить із такого.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі ж подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України заявник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається в чому полягає порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень). Зокрема, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо недослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Із системного аналізу наведених положень процесуального закону слідує, що під час касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення ним (ними) норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга.
У касаційній скарзі скаржник посилається на пункт перший частини четвертої статті 328 КАС України вказуючи при цьому, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Водночас обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга). Обов`язковим є наявність та взаємозв`язок усіх чотирьох умов.
З касаційної скарги не вбачається, яка конкретно норма не вірно застосована судом без врахування висновку суду, який саме висновок щодо застосування цієї ж норми викладено та у яких постановах, висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду та в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга). 
За таких обставин посилання на пункт 1 частини 4 статті 328 КАС України є необґрунтованими та суперечливими, що виключає його прийняття, як підстави касаційного оскарження.
Інші аргументи касаційної скарги зводяться до цитування норм чинного законодавства та переоцінки встановлених судами обставин, що виходить за межі касаційного перегляду, які визначені статтею 341 КАС України.
Отже, враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, суд не має права самостійно визначати підстави касаційного оскарження визначені пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
З урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX і які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.
Варто зазначити, що відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.
У касаційній скарзі заявник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням (рішеннями) із урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду (судів), рішення якого (яких) оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом. Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та/або апеляційної інстанцій застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні. 
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку. 
За таких обставин касаційну скаргу необхідно повернути як таку, що не містить підстав касаційного оскарження.
Керуючись статтями 328, 330, 332 Кодексу адміністративного судочинства України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Служби судової охорони на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2023 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2023 року у справі №360/47/23 за позовом ОСОБА_1 до Служби судової охорони, Територіального управління Служби судової охорони у Луганській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя	А.Г. Загороднюк