ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 року	Львів	Справа № 300/1953/23 пров. № А/857/13382/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя                                  Довга О.І.,
суддя                                                       Глушко І.В., 
суддя                                                     Запотічний І.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу   ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 червня 2023 року (головуючий суддя  Кафарський В.В., м.Івано-Франківськ) у справі №300/1953/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії УМВС України в Івано-Франківській області, Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Івано-Франківській області» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, -
                                                  
В С Т А Н О В И В:

13.04.2023 позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Ліквідаційної комісії УМВС України в Івано-Франківській області (відповідач 1), Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Івано-Франківській області» (відповідач 2), в якому просив: визнати протиправною відмову відповідачів щодо перерахунку вислуги років позивачу та підготовки документів стосовно ОСОБА_1 для подачі до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області для призначення пенсії за вислуги років; зобов`язати відповідачів перерахувати вислугу років ОСОБА_1 , зарахувавши пільгову вислугу в календарну, для виходу на пенсію та підготувати документи стосовно позивача для подачі до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області для призначення пенсії за вислуги років. 
Позов обґрунтовує тим, що вислуга років на день його звільнення визначена неправильно, вона є достатньою для набуття права на пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». На думку ОСОБА_1 , він має право на зарахування пільгової вислуги років до календарної вислуги років, чого не було зроблено відповідачами. Отже, відповідачі протиправно не підготували та не направили до пенсійного органу документи позивача для призначення пенсії за вислугу років.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 червня 2023 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга. Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позовної заяви. Крім того, апелянт звертає увагу на те, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено в задоволенні позову, обґрунтовуючи це тим, що нібито відмови не було, а тільки роз`яснення чому не подається пакет документів для призначення пенсії за вислугою років. Але це судження, на думку апелянта, є хибним, оскільки в листі чітко вказано про безпідставність підготовки та подачі документів через відсутність необхідної кількості років. Вважає, що суд просто не бажав виносити рішення зобов`язального характеру відносно відповідача і цим самим порушив право позивача на пенсію за вислугою років. Вказує, що відповідачі взявши на себе функцію органу Пенсійного фонду України, почали вирішувати питання щодо права на призначення пенсії. Однак, це функція ПФУ, а не відповідачів по даній справі. Відповідачі повинні тільки опрацювати і передати заяву з документами в орган Пенсійного Фонду України, а уже питання наявності право на пенсію вирішує орган ПФУ. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.
12.10.2023 відповідачем 2 до суду подано відзив на апеляційну скаргу. У відзиві зазначає, що для отримання права на призначення пенсії обов`язковою умовою є наявність календарної вислуги років у мінімально визначеному Законом розмірі. На день звільнення позивача, згідно з пунктом «а» статті 12 Закону №2262, така вислуга для призначення пенсії становила 22 роки та 6 місяців і більше. Відповідно до наказу УМВС України в Івано-Франківській області від 06.11.2015 №591 о/с вислуга років ОСОБА_1 на день звільнення в календарному обчисленні складає 18 років 02 місяці 08 днів. Вказує, що врахування додаткової вислуги років, отриманої на пільгових умовах при складанні розрахунку вислуги років, не належить до функціональних повноважень структурних підрозділів відповідача. Також, звертає увагу, що у відповідача відсутні повноваження щодо визначення, оформлення та внесення змін до вислуги років колишніх працівників органів внутрішніх справ. Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги.
18.10.2023 відповідачем 1 до суду подано відзив на апеляційну скаргу. Зазначає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що календарна вислуга позивача складає 18 років 2 місяці 8 днів. Отже, навіть при проведенні обчислення вислуги років позивача із врахуванням правових висновків, викладених Верховним Судом у постанові від 03.03.2021 у справі №805/3923/18-а (тобто в пільговому обрахуванні зазначених періодів), станом на день звернення до суду його вислуги років не буде достатньо для призначення пенсії. Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги.
У відповідності до частини першої  статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України  (КАС) суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення  з огляду на наступні підстави.
Судом встановлені наступні обставини.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України УМВС в Івано-Франківській області від 06.11.2015 №591о/с підполковника міліції старшого оперуповноваженого відділу протидії хабарництву та організованим формам злочинності у сфері економіки управління протидії злочинності у сфері економіки Управління МВС України в Івано-Франківській області ОСОБА_1 було звільнено у запас з 06.11.2015.
Відповідно до даного наказу, вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні складає 18 років 2 місяці 8 днів.
Позивач перебував на наступних посадах: з 26.08.1997 по 28.03.2000 – курсант, Український фінансово-економічний інститут; з 28.03.2000 по 30.01.2002 – курсант, Академія державної податкової служби України; з 01.02.2002 по 20.05.2002 – старший оперуповноважений відділення організації оперативних заходів по скороченню податкової заборгованості міжрайонного головного відділу податкової міліції Надвірнянської об`єднаної Державної податкової інспекції; з 20.05.2002 по 15.08.2002 – старший опероуповноважений відділення Міжрайонного головного відділу податкової міліції Надвірнянської об`єднаної державної податкової інспекції; з 15.08.2002 по 10.04.2003 – оперуповноважений групи по оперативному супроводженню збиткових підприємств Міжрайонного головного відділу податкової міліції Надвірнянської об`єднаної державної податкової інспекції; з 10.04.2003 по 20.09.2005 – оперуповноважений відділення по організації викриття злочинів у базових галузях економіки Міжрайонного відділу податкової міліції Надвірнянської об`єднаної державної податкової інспекції; з 20.09.2005 по 18.10.2005 – оперуповноважений відділу по боротьбі з оранізованими злочинними угруповуваннями на пріоритетних напрямках економіки УБОЗ УМВС в Івано-Франківській області; з 18.05.2005 по 18.01.2008 – оперуповноважений в особливо важких справах відділу по боротьбі з організованими злочинними угруповуваннями на пріорітетних напрямках економіки УБОЗ УМВС в Івано-Франківській області; з 18.01.2008 по 21.03.2011 – старший оперуповноважений в особливо важливих справах відділу боротьби зі злочинами в органах виконавчої влади і управління Західного регіону оперативно-розшукового управління ДДСБЕЗ; з 21.03.2011 по 29.09.2011 – оперуповноважений в особливо важливих справах відділу по боротьбі з організованими злочинними групами на пріоритетних напрямках економіки УБОЗ УМВС в Івано-Франківській області; з 29.09.2011 по 31.01.2012 – старший оперуповноважений в особливо важливих справах відділу боротьбі з легалізацією доходів організованих злочинних груп УБОЗ УМВС в Івано-Франківській області; з 31.03.2012 по 01.07.2013 – оперуповноважений відділу боротьби з корупцією УБОЗ УМВС в Івано-Франківській області; з 01.07.2013 по 29.01.2014 – оперуповноважений сектору ДСБЕЗ Івано-Франківського міського відділу УМВС в Івано-Франківській області; з 29.01.2014 по 26.05.2014 – оперуповноважений відділу оперативних розробок Управління ДСБЕЗ УМВС України в Івано-Франківській області; з 26.05.2014 по 09.09.2014 – виконуючий обов`язків начальника відділу оперативних розробок Управління ДСБЕЗ УМВС в Івано-Франківській області; з 09.09.2014 по 25.12.2014 – старший оперуповноважений в ОВС відділу оперативних розробок Управління ДСБЕЗ УМВС України в Івано-Франківській області; з 25.12.2014 по 28.04.2015 – старший оперуповноважений відділу оперативних розробок Управління ДСБЕЗ УМВС України в Івано-Франківській області; з 28.04.2015 по 23.06.2015 – старший оперуповноважений в ОВС відділу оперативних розробок Управління ДСБЕЗ УМВС України в Івано-Франківській області; з 23.06.2015 по 06.11.2015 – старший оперуповноважений в ОВС відділу протидії хабарництва та організованим формам злочинності у сфері економіки Управління протидії злочинності у сфері економіки УМВС України в Івано-Франківській області.
15.09.2022 позивач звернувся до відповідачів із заявою про зарахування до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні та подання до пенсійного органу документів, необхідних для призначення пенсії за вислугу років.
Листом від 17.10.2022 №33/29-Г-729 Державна установа «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Івано-Франківській області повідомила позивача, що станом на день звільнення його календарна вислуга становить 18 років 2 місяці 8 днів у зв`язку із чим підстави для підготовки документів для призначення пенсії за вислугу років відсутні.
Управління кадрового забезпечення ГУНП в Івано-Франківській області за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 визначило, що вислуга років у пільговому обчисленні враховується поліцейським при набутті права на пенсію у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Таким чином, при досягнення календарних років вислуги позивачу буде враховано періоди служби на пільгових умовах для нарахування розміру пенсії.
Вважаючи такі відмови відповідачів протиправними, позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачі, як суб`єкти владних повноважень, довели ті обставини, на яких ґрунтуються їхні заперечення.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.
Згідно із положеннями ч. 2  ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Згідно з п. «б» ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (Закон України №2262) право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби) особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.
Відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону України №2262 пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 12 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше.
Апеляційний суд зазначає, що відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України УМВС в Івано-Франківській області від 06.11.2015 №591о/с, позивача було звільнено в запас з 06.11.2015. Отже, для призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 необхідно мати не менше 22 років 6 місяців календарної вислуги.
Відповідно до пп. «б», «в» ч. 1 ст. 17 Закону України №2262 особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д» статті 12 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються служба в органах внутрішніх справ, поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Державній кримінально-виконавчій службі України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; час роботи в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у вищих навчальних закладах із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України.
Частиною четвертою статті 17 Закону України № 2262 встановлено, що при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.
Колегія суддів звертає увагу, що вислуга позивача в календарному обчисленні на день звільнення складає складає 18 років 2 місяці 8 днів, що підтверджується змістом наказу Міністерства внутрішніх справ України УМВС в Івано-Франківській області від 06.11.2015 №591о/с. Однак, позивач вважає, що до його календарної вислуги має бути зарахована пільгова вислуга за наступні періоди роботи: з 18.01.2008 по 21.03.2011 на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу боротьби зі злочинами в органах виконавчої влади і управління Західного регіону оперативно-розшукового управління ДДСБЕЗ; з 01.07.2013 по 29.01.2014 на посаді оперуповноваженого сектору ДСБЕЗ Івано-Франківського міського відділу УМВС в Івано-Франківській області; з 20.09.2005 по 18.10.2005 на посаді оперуповноваженого відділу по боротьбі з організованими злочинними угруповуваннями на пріоритетних напрямках економіки УБОЗ УМВС в Івано-Франківській області; з 18.05.2005 по 18.01.2008 на посаді оперуповноваженого в особливо важких справах відділу по боротьбі з організованими злочинними угруповуваннями на пріорітетних напрямках економіки УБОЗ УМВС в Івано-Франківській області; з 29.09.2011 по 31.01.2012 на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу боротьби з легалізацією доходів організованих злочинних груп УБОЗ УМВС в Івано-Франківській області; з 31.03.2012 по 01.07.2013 на посаді оперуповноваженого відділу боротьби з корупцією УБОЗ УМВС в Івано-Франківській області. Водночас, відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України УМВС в Івано-Франківській області від 06.11.2015 №591о/с, пільгова вислуга у ОСОБА_1 відсутня.
Щодо періодів служби ОСОБА_1 з 18.01.2008 по 21.03.2011 та з 01.07.2013 по 29.01.2014 у підрозділах боротьби з економічною злочинністю колегія суддів зазначає наступне.
Постановою Кабінету Міністрів України №393 від 17.07.1992 затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей (Порядок №393), який використовується саме з метою призначення пенсій відповідно до Закону України №2262.
Підпунктом «в» пункту 3 Порядку №393 (у редакції доповненою Постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2005 №497) установлено, до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за півтора місяця: час проходження служби особами начальницького складу органів внутрішніх справ у підрозділах боротьби з економічною злочинністю за переліком посад і на умовах, що визначаються Міністерством внутрішніх справ. 
На виконання зазначеного пункту наказом Міністерства внутрішніх справ України від 20.07.2006 №722 затверджено Перелік посад начальницького складу підрозділів боротьби з економічною злочинністю органів внутрішніх справ, за якими зараховується час проходження служби на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за півтора місяці (Перелік №722).
З копії послужного списку позивача вбачається, що у спірні періоди позивач проходив службу на посадах старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах та оперуповноваженого, які передбачені Переліком №722.
У подальшому постановою Кабінету Міністрів України від 20.07.2011 №780 «Про внесення змін до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 №393 та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» внесено зміни до п. 3 Порядку №393, згідно з якими абзаци двадцять четвертий, двадцять шостий, двадцять сьомий і двадцять дев`ятий підпункту «в» виключено.
Отже, з 27.07.2011 (день набрання чинності вищезазначених змін до Порядку №393) період проходження служби у підрозділах боротьби з економічною злочинністю не підлягає зарахуванню до вислуги років при призначенні пенсії у пільговому обчислені.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що реалізація права осіб на обчислення пільгової вислуги років, передбаченої Порядком №393, здійснюється з моменту їх вступу на службу до моменту скасування такої пільги постановою Кабінету Міністрів України від 20.07.2011 №780, оскільки це б суперечило принципу незворотності дії нормативно-правового акту в часі, передбаченого ч. 1 ст. 58 Конституції України.
Таким чином, період служби позивача з 18.01.2008 по 21.03.2011 зараховується на пільгових умовах один місяць служби за півтора місяця до вислуги років для призначення пенсій. Водночас, період служби позивача з 01.07.2013 по 29.01.2014 не може бути врахований у його пільгову вислугу, оскільки на момент проходження служби була скасована пільга щодо пільгового обчислення часу проходження служби у підрозділах боротьби з економічною злочинністю.
Щодо періодів служби позивача з 20.09.2005 по 18.10.2005, з 18.05.2005 по 18.01.2008, з 29.09.2011 по 31.01.2012, з 31.03.2012 по 01.07.2013 в управлінні по боротьбі з організованою злочинністю, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до пп. 4.1.6 Положення про порядок комплектування, матеріально-технічного, військового, фінансового та соціально-побутового забезпечення спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 16.12.1993 № 3720-ХІІ (Положення № 3720), стаж роботи працівників спеціальних підрозділів по боротьби з організованою злочинністю обчислюється з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби у вищезазначених підрозділах згідно з переліком посад, визначених Міністерством внутрішніх справ України.
Зі змісту статей 97 і 104 Конституції (Основного Закону) України від 20.04.1978 (чинної до 27.06.1996) слідує, що постанови Верховної Ради України мали вищу юридичну силу по відношенню до постанов Кабінету Міністрів України.
Відповідно до пункту 2 Переліку посад працівників спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю органів внутрішніх справ, стаж роботи яких обчислюється з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 14.11.2007 № 431 (Перелік №431) до відповідних посад по управліннях (відділах, відділеннях) по боротьбі з організованою злочинністю головних управлінь, управлінь МВС України в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, на транспорті відносились посади, зокрема, оперуповноваженого в особливо важливих справах, старшого оперуповноваженого і оперуповноваженого.
З матеріалів справи вбачається, що позивач у періоди з 14.11.2007 (дата затвердження Переліку №431) по 18.01.2008, з 29.09.2011 по 31.01.2012, з 31.03.2012 по 01.07.2013 проходив службу на посадах оперуповноваженого в особливо важливих справах, старшого оперуповноваженого і оперуповноваженого.
Положення від 16.12.1993 № 3720 втратило чинність 10.04.2015 відповідно до п. 2 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування органів внутрішніх справ» від 12.12.2015 № 193-VIII.
Отже, основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження служби в органах Національної поліції та внутрішніх справ для зарахування його до стажу є Закон України № 2262. Пільгове обчислення періоду проходження служби в органах Національної поліції та внутрішніх справ є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Положенням № 3720. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку. Передбачена Положенням № 3720 можливість пільгового зарахування окремих видів служби спрямована на реалізацію Закону України № 2262-ХІІ і положенням цього Закону не суперечить.
Аналогічний правовий висновок щодо застосування підзаконних актів щодо пільгового обчислення періоду проходження служби міститься у постановах Верховного Суду від 14.04.2021 у справі № 480/4241/18 і від 22.06.2022 № 761/29252/17.
Таким чином, стаж роботи на посадах оперуповноваженого в особливо важливих справах і оперуповноваженого по управліннях (відділах, відділеннях) по боротьбі з організованою злочинністю головних управлінь, управлінь МВС України в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, на транспорті до 09.04.2015 обчислювався з розрахунку 1,5 роки за кожен рік служби.
Апеляційний суд вважає, що призначення пенсії за вислугу років за нормами зазначеного закону законодавець пов`язує з моментом звільнення особи зі служби у разі наявності необхідної вислуги років. Так, зокрема, у разі звільнення зі служби з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року особа набуває права на пенсію за Законом України №2262 у разі наявності вислуги 23 календарних роки та 6 місяців і більше. Так, як вбачається із матеріалів справи, календарна вислуга позивача складає 18 років 2 місяці 8 днів. Отже, навіть при проведенні обчислення вислуги років позивача із врахуванням правових висновків, викладених Верховним Судом у постанові від 03.03.2021 у справі №805/3923/18-а (тобто в пільговому обрахуванні зазначених періодів), станом на день звернення до суду його вислуги років не буде достатньо для призначення пенсії на умовах Закону України №2262. Разом з тим, колегія суддів вважає, що станом на день розгляду даної справи право позивача на пільгове обчислення вислуги років для призначення пенсії не порушено, оскільки позивач ще не набув права на пенсію за нормами Закону України №2262.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційних скарг їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.  
Згідно з  ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.
В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 308,  311,  315,  316,  321,  322,  325,  328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 червня 2023 року у справі № 300/1953/23 – без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	О. І. Довга 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	І. І. Запотічний