УХВАЛА
 
22 листопада 2023 року
м. Київ
 
справа № 757/555/22
провадження № 61-10724св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О.,
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 , 
треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Печерської районної у місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 , яку подав представник - адвокат Король Владислав Романович, на постанову Київського апеляційного суду від 25 квітня 2023 року в складі колегії суддів: Поліщук Н. В., Нежури В. А., Соколової В. В.
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст вимог позову та судових рішень судів попередніх інстанцій
 
У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю.
 
Позов мотивувала тим, що з серпня 2017 року до грудня 2021 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, в якому в них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_3 . Вказувала, що після її звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу відповідач не бере участі у вихованні та утриманні доньки, не виявляє зацікавленості її життям. Зазначала, що на момент пред`явлення цього позову дитина проживає разом з матір`ю, яка забезпечує її всім необхідним. 
 
Оскільки вона має постійне місце проживання, постійне місце роботи та джерело існування, а також створила всі умови для проживання, виховання та розвитку доньки, виходячи з інтересів дитини, позивачка просила визначити місце проживання дитини сторін разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 .
 
Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 08 листопада 2022 року позов задоволено та визначено місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю ОСОБА_1 ; стягнуто з відповідача на користь позивачки судовий збір у розмірі 908 грн.
 
Своє рішення суд мотивував тим, що дитина проживає разом з матір`ю, яка забезпечує їй повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також рівень життя, необхідний для такого розвитку; дитина відвідує садочок, а мати має постійну роботу, здатна забезпечити дитину усім необхідним. Відповідач зазначені обставини за висновком суду не спростував. 
 
При вирішенні спору суд урахував висновок органу опіки та піклування Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації №102/02/38-2759 від 06 вересня 2022 року, який уважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини разом з її матір`ю.
 
Доводи відповідача про те, що подання позову про визначення місця проживання дитини спрямовано на безперешкодний виїзд дитини за кордон без згоди відповідача, суд відхилив, адже порядок перетину державного кордону визначений Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року.
 
Оскільки самі по собі вимоги позивачки про визначення місця проживання дитини разом з нею ґрунтуються на положеннях закону та бажанні матері сприяти фізичному й розумовому розвитку дитини, то суд уважав раціональним аби дитина й надалі проживала разом з матір`ю. При цьому, суд взяв до уваги вік дитини та врахував, що відповідач не позбавлений можливості брати участь у її вихованні.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 25 квітня 2023 року апеляційну скаргу адвоката представника відповідача задоволено, рішення Печерського районного суду міста Києва від 08 листопада 2022 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.
 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що згідно з положеннями статті 161 СК України та статті 4 ЦПК України вирішення судом питання місця проживання дитини допускається у разі відсутності між батьками такої згоди, тобто за наявності спору. Проте, на переконання апеляційного суду, матеріали справи не містять доказів того, що питання щодо визначення місця проживання дитини з одним із батьків є спірним та це питання не врегульовано між сторонами. Звертаючись до суду із позовною заявою, позивачка не вказує про обставини, які слід кваліфікувати як наявність її порушеного права.
 
Суд зазначив, що під порушеним правом слід розуміти такий стан суб`єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково, відтак потребує судового захисту. Оскільки в цій справі апеляційний суд не встановив факт наявності порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивачки, то зробив висновок про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
 
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи
 
У липні 2023 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду підписану представником касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 25 квітня 2023 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.
 
У касаційній скарзі, як на підставу оскарження судового рішення, позивачка посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України та зазначає, що апеляційний суд в оскаржуваному судовому рішенні не врахував висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 18 березня 2021 року у справі              № 288/39/20, від 26 січня 2023 року у справі № 164/812/21.
 
Також у касаційній скарзі, як на підставу оскарження судового рішення, міститься послання на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах). Заявниця зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах у випадках скасування апеляційним судом рішення суду першої інстанції щодо визначення місця проживання дитини на підставі відсутності спору між батьками.
 
У листопаді 2023 року від ОСОБА_2 до Верховного Суду надійшов підписаний представником відзив на касаційну скаргу, в якому відповідач просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржену постанову апеляційного суду - без змін, посилаючись на законність та обґрунтованість висновків суду апеляційної інстанції.
 
Рух справи у суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 08 серпня 2023 року касаційну скаргу залишено                     без руху та надано строк на усунення недоліків касаційної скарги, а саме: запропоновано заявниці звернутися до суду касаційної інстанції з новим клопотанням (заявою) про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення із наведенням підстав для його поновлення, а також поданням доказів на підтвердження дати отримання копії оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції.
 
01 вересня 2023 року від представника заявниці - адвоката Короля В. Р. на адресу Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків касаційної скарги,                    а саме: заява про усунення недоліків; клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 25 квітня               2023 року, в обґрунтування якого зазначено, що повний текст оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції отримано представником заявниці 14 червня 2023 року. 
 
Ухвалою Верховного Суду від 14 вересня 2023 року поновлено позивачці строк на касаційне оскарження постанови апеляційного суду, відкрито касаційне провадження в цій справі та витребувано її матеріали з суду першої інстанції.
 
У жовтні 2023 року справа № 757/555/22 надійшла до Верховного Суду.
 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 
 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 
 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Згідно з частиною п`ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.
 
Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.
 
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції 
в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Керуючись статтями 389, 394, 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яку подав представник - адвокат Король Владислав Романович, на постанову Київського апеляційного суду від 25 квітня 2023 року призначити до судового розгляду на 29 листопада 2023 року колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                               О. В. Ступак
          
 І. Ю. Гулейков
                                                                                                        
 С. О. Погрібний