Справа № 760/16866/22
Апеляційне провадження №22-ц/824/12834/2023

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

30 листопада 2023 року                                                                                             місто Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді                 Журби С.О., 
суддів                                       Писаної Т.О., Приходька К.П., 
за участю секретаря               Загарук Н.Н.,
  розглянувши справу за апеляційною скаргою Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 12 квітня 2023 року та на додаткове рішення  Солом`янського районного суду міста Києва від 15 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Державного підприємства «СЕТАМ» про стягнення коштів,-
 
В С Т А Н О В И В:
 
У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Державного підприємства «СЕТАМ» про стягнення коштів, отриманих за недійсним правочином, стягнення процентів за користування чужими грошовими коштами та інфляційних  втрат.
Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що в ході виконавчого провадження                              № НОМЕР_4 головним державним виконавцем Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Амборським А.В., на підставі виконавчого напису №82, вчиненого 05 лютого 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кірюховою Н.С. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» боргу в сумі 513 402, 26 грн, передано на реалізацію шляхом проведення електронних торгів до ДП «СЕТАМ» автомобіль боржника марки Volkswagen, модель Passat, 2012 року випуску. За результатами аукціону позивача визнано переможцем електронних торгів згідно з протоколу проведення електронних торгів № 330269 від 03 травня 2018 року. Ціна продажу автомобіля складала 314 309, 00 гр. та була ним повністю сплачена.18 травня 2019 року позивач продав  вказаний автомобіль ОСОБА_3 , що підтверджується договором купівлі-продажу транспортного засобу 0541/2019/1469938. Згідно з договору купівлі-продажу транспортного засобу 0541/2019/1519985 від 15 червня 2019 року ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_4 купив вище вказаний автомобіль. Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 01 серпня 2019 року у справі виконавчий напис від 05 лютого 2018 року № 82, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кірюховою Н.С., був визнаний таким, що не підлягає виконанню. Постановою Харківського апеляційного суду від 13 листопада 2019 року в справі, залишеною в цій частині без змін постановою Верховного Суду від 18 листопада 2020 року, визнано недійсними результати електронних торгів, оформлених протоколом № 330269 від 03 травня 2018 року, щодо реалізації вказаного транспортного засобу. Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області 18 липня 2022 року, залишеним без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 28 вересня 2022 року, витребувано у ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 зазначений автомобіль. Таким чином, електроні торги визнано недійсними 13 листопада 2019 року, а тому з цього часу у державної виконавчої служби виник обов`язок повернути позивачеві грошові кошти у розмірі 298 593, 55 грн., сплачені ним згідно з протоколу № 330269 від 03 травня 2018 року за автомобіль, а у організатора електронних торгів - ДП «СЕТАМ» виник обов`язок повернути йому грошові кошти у сумі 15 715, 45 грн., з яких 13 547, 80 гр. - гарантійний внесок для участі в торгах та 2 167, 65 грн. - додаткова винагорода організатора.
На підставі наведеного позивач просив:  
- стягнути з Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції / м. Київ / грошові кошти в сумі 457 020, 47 гр., з яких: 298 593, 55 гр. - сплачених на виконання правочину, визнаного недійсним; 131 578, 04 гр. - інфляційних втрат; 26 848, 88 гр. - 3% річних;
- стягнути  з Державного підприємства «СЕТАМ» грошові кошти в сумі 24 053, 71 гр., з яких: 15 715, 45 гр. - сплачених на виконання правочину, визнаного недійсним;  6 925, 16 гр. - інфляційних втрат; 1 413, 10 гр. - 3% річних.
Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 12 квітня 2023 року позов задоволено; стягнуто з Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції / м. Київ / грошові кошти в сумі 457 020, 47 гр., з яких: 298 593, 55 гр. - сплачених на виконання правочину, визнаного недійсним; 131 578, 04 гр. - інфляційних втрат; 26 848, 88 гр. - 3% річних; стягнуто з Державного підприємства «СЕТАМ» грошові кошти в сумі 24 053, 71 гр., з яких: 15 715, 45 гр. - сплачених на виконання правочину, визнаного недійсним;  6 925, 16 гр. - інфляційних втрат; 1 413, 10 гр. - 3% річних.
 24 квітня 2023 року на адресу суду від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про  ухвалення додаткового рішення, в якій він просив стягнути солідарно з Солом`янського  відділу  державної виконавчої служби  у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції / м. Київ / та Державного підприємства «СЕТАМ» на користь ОСОБА_1 у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу 25 000, 00 грн.
Додатковим рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 15 червня 2023 року заяву задоволено частково; стягнуто з Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції /Київ/  10 000, 00 грн. витрат на правничу допомогу.
Не погоджуючись із вказаними рішеннями суду, Солом`янський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) подав апеляційну скаргу на  рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 12 квітня 2023 року та додаткове рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 15 червня 2023 року, в якій зазначив, що оскаржувані рішення вважає незаконними та такими, що ухвалені з порушенням норм процесуального права. У зв`язку з цим апелянт просив апеляційний суд оскаржуване рішення від 12 квітня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким  у задоволенні позову  відмовити в повному обсязі; додаткове рішення  від 15 червня 2023 року скасувати  та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви Позивача про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі відмовити.
27 вересня 2023 року на адресу суду від Позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу.
29.11.2023 року на електронну адресу Київського апеляційного суду від Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшли письмові пояснення.
В судове засідання 30.11.2023 року представник Державного підприємства «СЕТАМ»  не з`явився, про розгляд справи належним чином не повідомлявся, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надав. 
На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, що не з`явились, оскільки відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника чи сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16.
Згідно вимог ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання відповідної процедури та наявності передбачених законом підстав) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне:
В ході розгляду справи судом встановлено, що 05 лютого 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кірюховою Н.С. було здійснено виконавчий напису № 82 про стягнення із заставодавця ОСОБА_2 на користь заставодержателя ТОВ «Порше Мобіліті» предмету застави: автомобіля марки Volkswagen, модель Passat, 2012 року випуску, колір - сірий, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 , тип легковий седан-в, реєстраційний номер НОМЕР_2 за Договором застави транспортного засобу №50007046, посвідченого Глуховцевою М.В., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу 27 грудня 2012 року за реєстровим №1585, за яким заставодержатель видав заставодавцю кредит в сумі 185 803, 64 гр., що складає еквівалент 22 826, 00 доларів США, та додатковий кредит в сумі 69 882, 30 гр., що складає еквівалент 8 585, 05 доларів США. Загальна сума заборгованості станом на 18 грудня 2017 року становить 513 402, 26 гр.
На підставі вказаного Виконавчого напису 16 лютого 2018 року головним державним виконавцем Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Амборським А.В. було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_4.
Зазначений у Виконавчому написі автомобіль було передано на реалізацію шляхом проведення електронних торгів.
За результатами проведення аукціону переможцем електронних торгів згідно протоколу №330269 від 03 травня 2018 року, визнано позивача.
Акт державного виконавця про проведені електронні торги по реалізації арештованого рухомого майна від 25 травня 2018 року став підставою для подальшого оформлення позивачем права власності на вказаний автомобіль.
25 травня 2018 року головним державним виконавцем Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Амборським А.В. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.
Рішенням Московського районного суду М. Харкова від 01 серпня 2019 року був задоволений позов ОСОБА_2 до ТОВ «Порше Мобіліті», Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кірюхової Н.С., Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ головного територіального управління юстиції у м. Києві, ДП «СЕТАМ», ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, скасування електронних торгів та повернення майна, визнано Виконавчий напис № 82 від 05 лютого 2018 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кірюховою Н.С., таким, що не підлягає виконанню, в решті позову відмовлено.
Постановою Харківського апеляційного суду від 13 листопада 2019 року рішення Московського районного суду М. Харкова від 01 серпня 2019 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про скасування результатів проведення електронних торгів скасовано, позов в цій частині задоволено, визнано недійсними результати проведення електронних торгів, оформлені протоколом № 330269 від 03 травня 2018 року, щодо реалізації транспортного засобу марки Volkswagen, модель Passat, 2012 року випуску, колір сірий, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 , рішення суду першої інстанції змінено також у частині мотивів відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 в частині повернення транспортного засобу шляхом вилучення у ОСОБА_1 .
Постановою Верховного Суду від 18 листопада 2020 року за касаційними скаргами позивача та ДП «СЕТАМ» рішення Московського районного суду м. Харкова від 01 серпня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 13 листопада 2019 року у частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 про повернення майна змінено у частині обґрунтування підстав відмови у задоволенні зазначених позовних вимог, викладено мотивувальну частину судового рішення у редакції цієї постанови, постанову Харківського апеляційного суду від 13 листопада 2019 року в частині вимог ОСОБА_2 про скасування результатів електронних торгів залишено без змін.
Встановлено також, що рішенням Калинівського районного суду Вінницької області 18 липня 2022 року, залишеним без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 28 вересня 2022 року, витребувано у ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 спірний автомобіль.
Суть позовних вимог ОСОБА_1 в даній справі полягає в тому, що оскільки виконавчий напис нотаріуса та результати проведення на його виконання електронних торгів були визнані недійсними, на користь позивача з ДП «СЕТАМ» та Солом`янського відділу  державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) підлягають поверненню сплачені кошти. Правовою підставою для повернення таких коштів є положення с. 1212 ЦК України. Необхідність застосування до даних правовідносин саме положень ст. 1212 ЦК України передбачено численною практикою Верховного Суду. 
У відповідності до положень ст.. 1212 ЦК України  особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
З фабули наведеної норми вбачається, що зобов`язання повернути особі безпідставно набуте майно покладено саме на ту особу, яка це майно фактично набула або зберегла його у себе. В даному випадку позивачем заявлені вимоги про стягнення сплачених ним коштів з ДП «СЕТАМ» та Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). В той же час Солом`янський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не є набувачем спірних коштів, оскільки відповідно до матеріалів виконавчого провадження отримані в результаті торгів кошти у відповідності до положень ЗУ «Про виконавче провадження» за виключенням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження були перераховані стягувачу - ТОВ «Порше Мобіліті». 
Зважаючи на наведене, переважну частину сплачених коштів набуло саме ТОВ «Порше Мобіліті». Таке набуття відбулося в рамках процедури виконавчого провадження, яка чітко формалізована і не допускає можливості її зміни чи невиконання. За таких умов, передання отриманих від торгів коштів саме стягувачу не може вважатися самостійним розпорядженням органом ДВС отриманими коштами, оскільки вказане стягнення здійснюється саме з метою отримання таких коштів саме стягувачем у відповідності до встановленої законом процедури. 
Зважаючи на вищевказане, з точки зору колегії суддів апеляційного суду в даному випадку особою, визначеною диспозицією ст. 1212 ЦК України, є саме ТОВ «Порше Мобіліті» як набувач коштів, а не Солом`янський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).
Велика Палата Верховного Суду вже неодноразову звертала увагу, що поняття «сторона у спорі» може не бути тотожним за змістом поняттю «сторона у процесі»: сторонами в процесі є такі її учасники, як позивач і відповідач; тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута чи має бути звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача. Такі висновки сформульовані у постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18, пункт 70), від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц (провадження № 14-376цс18, пункт 66), від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17 (провадження № 14-448цс19, пункт 27), від 09 лютого 2021 року у справі № 635/4741/17 (провадження № 14-46цс20, пункт 33.2). Отже, належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріального правовідношення, тобто особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача.
При вирішенні даного спору колегія суддів вважає необхідним застосувати  правову позицію Великої Палати Верховного Суду, хоча і зроблену стосовно інших правовідносин, однак таку, що з урахуванням аналогії може бути застосована й у даній справі. Мова йде про позицію стосовно неналежності відповідача - державного реєстратора за вимогою  про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно (див., зокрема, постанову Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16). Незважаючи на те, що в таких випадках оскаржується конкретна реєстраційна дія, по суті спір йде щодо майна, тобто стосується інтересів його фактичного набувача. За таких умов виконання реєстратором передбачених законом і чітко регламентованих дій фактично здійснюється в інтересах набувача такого майна, ваідтак не створює підстав для залучення такого реєстратора до участі у справі в якості відповідача, оскільки при реєстраційних діях цивільних прав щодо такого майна останній не набуває.  
Схожість правовідносин з даному випадку з точки зору колегії суддів полягає в тому, що державний виконавець також здійснює делеговані йому державою та чітко регламентовані дії з виконання рішення суду або іншого виконавчого документа. При цьому виконавець не набуває цивільних прав на отримане в ході виконання майно (кошти), а передає їх кінцевому набувачу - стягувачу. За таких умов державний виконавець не є набувачем отриманих в ході виконавчих дій кошів, відтак не може виступати належним відповідачем в даному спорі. 
Не може вважатися належним відповідачем у справі Солом`янський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) і стосовно решти отриманих ВДВС за результатами торгів коштів (виконавчого збору та витрат виконавчого провадження), оскільки вказані кошти були направлені на відповідні бюджетні рахунки. За таких умов набувачем зазначених коштів є держава.
Відповідно до ст. 170 ЦК України  держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. 
В даній справі відповідальність щодо вказаних сум має нести не Солом`янський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) як самостійний суб`єкт правовідносин, а саме держава, яка має брати участь у справі через відповідні органи державної влади, у даному випадку Головного територіального управління юстиції (п. 137 постанови Верховного Суду від 12.06.2020 року у справі №906/775/17).
При вирішенні справи колегія суддів апеляційного суду зважає на те, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідача й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 41), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.4), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункт 37, 54), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 38), від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц (пункт 31), від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц (пункт 63)).
Установивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 40), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункт 37, 54), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.10), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 39)).
Зважаючи на вищевикладене, висновки суду першої інстанції стосовно наявності підстав для стягнення з ВДВС сплачених сум та нарахування інфляційних втрат та 3% річних на них, а також судових витрат з точки зору колегії суддів апеляційного суду є безпідставним, відтак, у даній частині оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні таких вимог. 
Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на те, що відповідно до положень ст. 367 ЦПК України апеляційний суд обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги. Хоча процесуальний закон і передбачає можливість виходу апеляційного суду за межі апеляційної скарги, однак такі виключення чітко регламентовані і не відносяться до даної справи. В даному випадку рішення суду першої інстанції було оскаржене лише Солом`янським відділом державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). При цьому вказаний орган не є уповноваженим на представлення інтересів іншого відповідача по справі, а саме ДП «СЕТАМ», яке рішення суду першої інстанції не оскаржило. За таких умов перегляд оскаржуваног рішення може бути здійснений виключно в частині вимог до Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).
У відповідності до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення серед іншого є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
У відповідності до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких умов, з позивача на користь апелянта підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір у розмірі 7 216, 20 грн.
Керуючись ст.ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) задовольнити частково.
Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 12 квітня 2023 року  в частині стягнення з Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 298 593, 55 грн. за умовами договору; 131 578, 04 грн. - інфляційних втрат; 26 848, 88 грн. - 3% річних, 4570, 26 грн - судового збору, а також додаткове рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 15 червня 2023 року про стягнення з Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції /Київ/ 10 000, 00 грн. витрат на правничу допомогу скасувати, ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні  таких вимог.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (03036,  м. Київ, просп. Повітрофлотський, 76 -А, код ЄДРПОУ:35008087) 7 216 (сім тисяч двісті шістнадцять грн) 20 коп судового збору.
 У решті рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 12 квітня 2023 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий                                                                                                С.О. Журба

Судді                                                                                                            Т.О. Писана 

                                                                                                                     К.П. Приходько